till skall ta näten och crå framåt banken från norr just när de 

 första flockarna kommit, och där skall ni röra er fram och 

 tillbaka på grundvattnet och se till att ingen trana tar ett steg 

 norrut. Men ni får inte skrika till de andra och ni får inte 

 gå upprätt och titta. När ni närmar er tranorna, skall ni 

 helst gå baklänges och släpa näten efter. Och ni får aldrig 

 gå rätt emot fåglarna. 



Det där begrep Mohammed. Det var alldeles som att 

 mota elefanter till en »american lord». Men han närde någon 

 betänkliohet ändå. 



o 



— Many crocodiles in the Nile, sir! 



Tanken var sannolikt nonsens. Om där också leeat nåera 

 krokodiler utanför mig på dyn i dag, så var det föga antagligt att 

 någon av dem skulle angripa uppe på denna breda kilometer- 

 låno;a orundbank med nåofra tums vatten. Men var och en 

 vill gärna ha något att spekulera i, och Mohammed valde 

 krokodilerna. Så tog jag opp en handfull zekiner och vå- 

 gade dem, ifall de kunde skaffa mig tranorna så nära, utan 

 att någon flög, att jag räckte att kasta en sten på dem, vil- 

 ket var omöjligt, ty det fanns inte en sten i landskapet. 

 Men Mohammed antog vadet. Och hela tiden, medan jag 

 metade opp min fisk till kvällsmat, och medan Emin kokte 

 den, ty det indiska steksmöret var alltid härsket, hörde jag 

 honom predika på okända tungomål för sina hejdukar på 

 fördäck, hur de skulle ijöra och inte g;öra för att mota fåo^- 

 larna till den tokige vite mannens buske. 



Naturligtvis förlorade jag vadet. Redan när båten satte 

 »i land» de båda fiskarena >i vattnet» en kilometer nere på 

 banken, tyckte hägrar och skedstorkar att det blev för mycket 

 intrång på deras fiskevatten och togo kosan rätt åt mig. De 

 slogo ned på ett par hundra meters avstånd från mitt 



144 



