En av de fruktade k rokodile nia. 



»suddgräs», och bredvid dem landade den första tranflock som 

 kom åter från fälten. På några minuter var där ett hundra- 

 tal. Mina hskare nere på grundvattnet rörde sig tydligen 

 efter beräkning, ty ingen av de par tusen tranor, som nu 

 strömmade från himmelen, gick ned bakom de föregående. 

 De svarta karlarna därborta voro snart dolda för mina ögon 

 bakom de högresta fåglarnas halsar. 



Hela luften var fylld av rop och ett vimmel av väldiga 

 vingar. De som kommo långt borta kallade överljutt, och sva- 

 ret ljöd oavbrutet tusenfald igt tillbaka. Flock efter flock efter 

 flock seglade de in i bilden, tio, tjugo, trettio i följe. Massan 

 kom från landet väster om Nilen, styrde upp snett bakom och 

 förbi mig och sänkte sig i glesa förband till dem, som just fällt 

 samman sina vingar. Från en hop på hundra blevo de ett par 

 tusen, och varje skara som kom slog ned närmare mitt gömsle. 



Brisen friskade med dagen. Motvinden pressade de stora 

 fåglarna ned mot xattnet. Enstaka flockar kommo strykande 



I o — 222723. Berg, Med tranorna till Afrika. 



145 



