



Där rörde sl^i^ fii se /ita Is afrikanska fax^i^'- 



stränderna. Det var redan i slutet a\^ mars. De drogo norröver. 

 Smala band av änder, skedänder och årtänder, ilade mot 

 norr längs floden, och glesa följen av storkar kunde mitt på 

 dagen ses glida fram pa omätlig höjd. hite en trana syntes. 

 De, som möjligen övervintrat ännu mer mot söder, hade an- 

 tingen redan flyttat tillbaka eller togo de en annan väg. 

 Och här var inget land för dem. Ju längre söderut vi kommo, 

 ju mera skoo-arna tätnade krintr stränderna, desto mänofal- 

 digare blev den innerafrikanska djurvärlden. För att få bättre 

 uppfattning om, ifall det egentliga flyttfågellandet slutade här 

 eller om alla verkligen redan sträckt tillbaka, tog jag land 

 nåoron oråno- om dao^en och strövade med kikaren in aenom 

 de nu uttorkade träskmarkerna. På något enda ställe stod 

 vatten kvar mellan solförbrända gräsdjungler, och där rörde 

 sig tiotusentals afrikanska änder, små sumphöns, ibisfåglar, 

 pelikaner och skedstorkar. Mattan av spår kring vattnet vi- 

 sade också, att antiloper och hyenor och leoparder nattetid 

 hellre gingo hit för att dricka än till floden, där krokodilerna 



11—222723. Be 7- g. Med tranorna till Afrika. 



i6i 



