SpJ II t k as ta rf /I. 



karlarna i båten, vilka kvickt gjorde fast den om ett av flötena, 

 och nu var bytets öde beseglat. Alle man kom till linan, 

 pojkar och länga karlar om varandra. Med kniven skar jag 

 mig ut och kröp upp med min kamera. De sv^arta trodde 

 väl, att det var en ande från en annan värld. Men de voro 

 så »uppe i det» med sin fångst, att de bara tittade ett ögon- 

 blick. Så fortsatte denna dragkamp på liv och död. Att 

 skildra den är bara vedervärdigt. Det dödsplågade djuret 

 halades in steg för steg, fick nya harpuner i den sargade 

 kroppen, tills det var nog nära för att en av karlarna kunde 

 smyga sig försiktigt ut i svallet och hugga ett spjut i den 

 blottade nacken. Gång på gång högg han. En annan lopp 

 till och försökte. Blodet vällde ut i det o-fumlio^a vattnet och 

 svallade upp, så att stranden blev röd omkring. Men det 

 stora djuret kunde inte dö av det. Det bara vältrade sig i 

 sina plågor och bet ursinnigt om trädstyckena, medan de 



187 



