De II döda flodhästen halas i la/id. 



svarta satarna hoppade omkring på stranden som avgrunds- 

 andar, tills det tunga huvudet med de förskrämda oförstående 

 ögonen äntligen kom opp så nära, att en grov kula ur min 

 browning kunde göra slut på eländet. Men länge ännu fort- 

 satte de svarta karlarna att hugga sina spjut i det skälvande 

 köttet, och pojkarna vågade sig fram för att pröva, om de 

 mäktade sticka en harpunspets genom huden. 



Nu vare det långt ifrån mig att vilja framhålla dessa 

 vildars harpunjakt som mera avskyvärd än en stor del av 

 den meningslösa slakt på utdöende högdjur, som vita män 

 bedriva för vinnings skull eller för sitt höga nöje, under 

 täckmantel av att tjäna vetenskapen. Tvärtom är det säkert 

 en manligare idrott, när en naken vilde i skymningen smyger 

 sig inpå en betande flodhäst och hugger ett stycke järn i 

 honom — och han gör det dessutom för nödvändig födas skull 

 — än när en vit afrikan går ut för att skjuta två licenselefan- 

 ter om året och sälja elfenbenet. Men så som ihjälplågandet 

 av det harmlösa djuret skedde för mina ögon där, var det en 



1 88 



