sätta den i gång. Och det var i grevens tid. Ty med en 

 snabbhet, som ingen kunde ana, sköt han plötsHgt fram 

 som en torped. \"attnet forsade om den mörka pansar- 

 kroppen. De meterlånga käftarna öppnades över oräknade 

 vassa tänder till ett djävulsgrin, som ofelbart skulle skrämt 

 ett lejon på flykten. Men den lille hägern stod kvar lika 

 oberörd som om där kommit en ko en solig morgon vid 

 Ringsjöstranden. Han rörde inte en fena, medan vidundret 

 sköt förbi honom, så att vattnet sprutade. Ty han begrep, 

 att det var de andra krokodilerna bakom honom som an- 

 fallet gällde. 



Hur kunde han nu veta det? Var det hans instinkt som 

 talade eller hade han i så många år — det syntes på dräk- 

 ten att han var en erfaren gammal fågel ■ — styrt samma 



'Vad var det för niöj-kt, soi/i flöt i 7'attiict Inikojii Dia >-ahutc iis 



/> t' Il .- » 



200 



