^ -ive^^ ^^m^^^-mtcn^^' 



tmmtgft 



i^aaiMMMlpMMH 



Ék 



^:'^^ 



$. 



'^]'attuet forsade ovi dcii tunga paiisarkroppen:'' 



kosa från sitt hemland till tropiken, att han kände alla dessa 

 väldiga djur, som hata och döda människan, men aldrig 

 eöra de smä lör när? 



För min del tror jag bådadera krävdes till en sådan 

 sinnesro. Ingen människa i världen skulle stått där han stod 

 utan att rygga. Det finns på film, där var och en kan gran- 

 ska det. Men krokodilen, som tömt sin vrede, gled sakta 

 tillbaka ut i floden. Hägern stod där ensam en stund. De 

 andra faolarna hade flu^rit bort en och en. Så flöcr han 

 också, och jag tyckte att det på en gång blev så ensamt bland 

 afrikanerna, som voro kvar. En gam, som inte orkade mer, 

 kom och satte sig framför en krokodil och — där var änt- 

 ligen krokodilväktaren, sporrvipan, under den fläktande gam- 

 vingen. — Det var en lycklig dag I Så bredde gamen ut 



20I 



