dem, som just kunde skönjas. Små sällskap hade sänkt 

 sig- att rasta på stränderna. Men i Nubien voro de som 

 försvunna och i Egypten bara små enstaka flockar. Var 

 fanns de då? — Om skarorna väl too-o en annan väo-- Min 

 fågelkamera var oregerlig, men det var så lockande att följa 

 med dem, och så for jag över till Palestina för att se. 



Det var ökenstorm den daoren. Över Cairo virvlade 

 sanden i moln, och vid Suezkanalen hade bryggan rasat. 

 Och inte nog med det. När vi väl kommit över, svarta och 

 vita blandade som boskap på en båt, gick tåget sönder om 

 natten ute i Sinai öken. Och där stod vi. Men om morgo- 

 nen hade stormen bedarrat. Det drog en stilla västanvind, 

 himmelen lyste blå som av Medelhavets närhet, och bergen^ 

 där de besvärliga tio buden kommo till världen, hägrade i 

 fjärran söder. Och över hela landet från öknen upp mot 



De stodo sovande med näbben gömd i krävans fjädrar. 



207 



