622 



ar kort, brcdt trianguliir, med flcra borst, ungcfar af lika liingd 

 som paraglossca. 



Antennerna iiro fiistade pa liingre eller kortare afstand friin 

 ogonen ocli liafva de fyra forsta lederna ej bekliidda nied det 

 tiita ludd, som forekommer pa de ofriga lcderna. De fyra forsta 

 ledernas fovm och inbordes langdforhallaude lcmnar ypperliga 

 grupp-karakterer. 



Prothorax ar mer eller mindre hjertlik; i framkanten sallan 

 {CathoiiUus) alldeles tviirhuggen utan framhorncn vanligcn mcr 

 cller mindre framspringande ; hos de tjockhalsade arterna djupare 

 emarginerad, liksom iifven basen hos dessa ar urbriiddad utan 

 tydligt afsatta bakhorn, som forekomma hos nagra {Scahriusculus). 

 Hos Calosoma aro framhurnen ej, bakhornen knappt markbart 

 utstaende; dessa sednare fora vanligen hvai'dera en bortbarande 

 punct. Sidorna iiro stundom starkt upphujda och utphittade, mcr 

 eller mindre sinuerade bakom midten och oftast forsedda med 

 ett cller flera borst, soni ligga i framre haltvan. Skifvan har 

 medianlinjen hos de alpina arterna skarpt marquerad; ar sjillan 

 slat utan vanbgen finare eller grofre puncterad, stundom rynkigt 

 ojemn samt forsedd med en grop eller ett strcck vid hvarjesida, 

 som ligger raidt ofver den punct, der bakhorncn ga in mot baseu. 



Fram- och bakkanten, liksom iifvcn framkanten af proster- 

 num aro infattade af tiita cilier. Epiplcura cUer den invikna sido- 

 kanten ar stundom (Fabricii) ytterst smal fure raidten, hos au- 

 dra, i s. h. de arter, som hafva brcdt uppviken sidokant pa pro- 

 thorax, starkt utbiklad. I beskrifningen tages bredden nagot fore 

 midten och jemfores antingen nied epimera eller ock raed an- 

 tcnnskaftets tjocklek. 



Prosternum har ctt liingre eller kortare utsprang Oj>-ocess»s) 

 bakom hoftcrua, stundom nedbojdt och nastan rundadt hos do 

 alpina arterna {Irregiduris), stuudora jemubrcdt och rakt ut- 

 striickt; ej siiUau liar dct cu intryckt sidolinja cmellan hofterna 

 (Sviaragdtniis), hvilkcn nagongiing (CaJosomct) loper iinda ut till 

 dess spets. Epimera furena sig ej med prosterni, utspriing, hvari- 

 genom hoftpannorna blifva oppna; de stota framlill iuvid pro- 

 sternum och striicka sig pa sidorna upp mot epiplcura, aro an- 

 tingen jemnbrcda clicr tydligt ufsmalnande uppat. Scutellen lem- 

 nar inga systematiska karaktcrcr. 



Elytra aro vid bascu cj siillan forsedda med cu upphoidlinja, 

 som loper anda till scutcllen, raen dcuna varierar stundom hos 



