35 



grund han feilagtig utleder, at flesteparten av de vandrende in- 

 divider er ungfugle. 



Selv om saaledes Sidensvansens kjøn og alder (efter tabel A) 

 sammenligningsvis ikke staar i noget absolut bestemmelses- 

 forhold til lakspidsernes »længde og mængde«, og det følgelig er 

 feilaktig at betegne et individ for ældre end et andet, blot fordi 

 om dettes lakspidser kanske er større 

 og talrigere, — saa tør — i henhold 

 til tabel B — lakspidsernes utvik- 

 ling ikke desto mindre betraktes 

 som at være absolut avhængig av 

 individets alder og kjøn, idet utvik- 

 lingen forløper indenfor den for 

 samme alders- og kjønsklasse be- 

 stemte maximalgrænse. 



Efter tabel B kan denne maxi- 

 malgrænse for lakspidsernes antal 

 og størrelse hos de to kjøn sættes: 



1) for Hanner: optil 8 i antal og 

 av intil 9 mm længde (paa sving- 

 fjær II— IX), 



2) for Hunner: optil 6 i antal og 

 av intil 7 mm længde (paa sving- 

 fjær II— VII eller III— VIII. 



Det fremgaar videre av tabel B, 

 at lakspidsernes utvikling i alle 3 

 aarsklasser forløper som i »bue- 

 form«, det vil si: deres størrelse 

 stiger fra svingfjær II og III til 

 svingfjær IV; hvorpaa den atter synker jevnt nedover til sving- 

 fjær VIII og IX. F'remstilles denne utvikling med en buet linje 

 i" ^1 fra inderste par lakspidsbærende svingfjær II og III til 

 ytterste par VIII og IX, mens høieste kurve forutsættes at tan- 

 gere svingfjær IV, fremkommer uttrykket: 



IV 



II \^i vnTj IX. 



Indsættes her maximalstørrelsen for de nævnte (»kritiske«) sving- 

 fjærs lakspidser og henholdsvis for hver kjønsgruppe, faar man 

 ovennævnte maximalgrænse for lakspidsernes relative ut- 



3* 



Lakspidser og vingepletter hos Sidensvans, 

 10 Dage gammel, 2 Juli 1915. 



