39 



naaes noget med foraarsfredning. Sneppen vil ikke yngle her. 

 »Fuglens urgamle vane at yngle noget • og meget højere mod Nord 

 i det øde fjelds birkekrat og i de vidtstrakte naaleskove vil næppe 

 lade sig paavirke . . .« ... »I mange sekler er den gaael igennem 

 og de sidste halvtredsindtyve aar har ingenlunde bedret forhol- 

 det hos os for sneppen som ynglefugl; snarere har de for- 

 værret sig ved det mere intensive skovbrug«.* 



Danske ornithologer, der følger med tiden, vil nu vide, at 

 skovsneppen i de senere aar jævnligt yngler her i landet og — 

 som det synes — mere og mere talrigt, nogle steder nu endog 

 ret almindeligt. Der fremføres ogsaa nogle erfaringer, der kunde 

 tyde paa, at de ynglende skovsnepper her bliver til standfugle. 

 Det viser sig ihvertfald, at i egne, hvor den mere og mere iagt- 

 tages som ynglende, der ses enkelte ogsaa hele vinteren igennem. 

 Æglægningen synes at være tidligere (sidst i marts) i Danmark 

 end gennemgaaende i vore nordlige nabolande. 



Nu kan en »urgammel« vane vel i forstaaelse med naturens 

 overgange og tilpasninger forskydes — omend langsomt. Vi op- 

 lever naturligvis kun at se faa grændseforskydninger af den art. 

 Men den, der iagttager — og freder naturen — , synes at maatte 

 være opmærksom overfor selv de svageste tendenser — og maa 

 mindst af alt være doktrinær. Det omtalte »noget« højere mod 

 nord kan blive mindre — og tilsidst forsvinde. 



Med hensyn til de danske skovkomplekser, saa er det til- 

 fældet, at vi vel har absolut mangel paa øde fjelde men 

 dog ikke paa noget, som en skovsneppe ganske sikkert kalder 

 birkekrat (forstmandens forkulturer og mosetilplantninger), og 

 vidtstrakte naaleskove (hedernes og klitternes plantager). Og her- 

 til viser det sig, at skovsnepper, der allerede har ynglet her 

 landet, ynder vore egeopvækster som yngleplads. Man er netop 

 i det intensive skovbrug stærkt inde paa anlæg af saadanne ege- 

 kulturer, og disse vil siden blive til egeskove med en for en 

 skovsneppe herhg undervækst. Moser, enge og grøfter vil ejheller 

 forsvinde fra vore skove, — og hvem ved, om skovsneppen ikke 

 ogsaa kunde faa forkærlighed for vore bøgekulturer, der ofte i 

 vort kuperede eller stærkt bakkede terrain indeholder fugtige, 

 træbevoksede »lavninger« ; ved de herved opstaaede rande vokser 

 ørnebregnen gerne, — og hvad kan man tænke bedre som bo 

 for skovsneppen end vissent bøgeløv og ørnebregne. 



* Dansk Jagttid. 1915, nr. 1 og 7. Fremhævelserne af O. G. K. 



