9 



Mængde morsomme Egenskaber; dens Forsigtighed forlader den 

 vel ikke helt; det lille Øje er stadig paa Vagt, men den bliver 

 til en vis Grad tillidsfuld, saa at den tør søge Æde helt hen til 

 en; hurtigt hopper den til Side, hvis den opdager noget mis- 

 tænkeligt; lille som den er, løfter den sig op paa Benene og 

 strækker Halsen for at se saa vidt om som muligt, og vips, er 

 den borte, hvis ikke alt er, som den ønsker. Hannen er især 

 den, der samler ind af Redematerialer, hvorimod Hunnen som 

 Regel ikke giver sig af dermed; men det er Hr. Gemalen, der 

 slæber de lange Straa, Fjer, Hestehaar, Bomuld osv. af Sted. 

 Madningen af Ungerne, naar de er ude af Reden, tilfalder der- 

 imod væsentligst Hunnen. Der er noget kendt menneskeligt heri. 



Imod hele Finkeslægten har der i de senere Aar i stigende 

 Grad været ført Klager fra Haveejernes Side. Jeg skulde ikke 

 have berørt Sagen, naar der ikke var fremkommet haarrejsende 

 Artikler i et ret udbredt Blad, der hedder »Haven«, og hvor 

 ogsaa Folk, der smykker sig med Videnskabsnavn, og som 

 burde vide Besked, har været fremme med haarde Angreb. Alt 

 er kun set med ensidigt Blik; aldrig drages andet frem end den 

 utvivlsomme Skade. Og dog behøver man kun stille og roligt 

 at se efter, saa vil man let ogsaa se Medaillens anden Side. 

 Lad mig tage et Par Eksempler: I 1911 var et af mine Kirse- 

 bærtræer fuldstændig ødelagt paa Bladene af en blaasort Blad- 

 lus, Bladene krøllede sammen, og Kirsebærrene visnede ; næste 

 Aar bemærkede jeg, at Spurvene havde meget travlt i Træet, da 

 Blomsterknopperne var ved at bryde gennem Svøbet; med 

 nogen Ærgrelse saa jeg, at næsten hver eneste Blomsterknop 

 blev revet bort. Ved nøjere Eftersyn bemærkede jeg imidlertid 

 paa de endnu ubeskadigede Knopper et klæbrigt Overtræk, og 

 jeg tænkte mig Muligheden af, at dette stod i Forbindelse med 

 Bladlus, som jo afsondrer en sød Vædske, og at Fuglene derfor 

 aad Knopperne; i hvert Fald forsvandt Bladlusene dette Aar og 

 de følgende ligeledes, og jeg har hverken før eller siden set, at 

 Spurvene er faldne over Kirsebærblomsterne. 



En Forsommer bemærkede jeg endvidere, at 2 Grønirisker 

 havde travlt i et Æbletræ, som stod i Udspring med Blomsterne ; 

 den ene Blomsterknop efter den anden faldt ned; jeg saa efter 

 paa nogle af dem, som Fuglene havde været i Lag med, og 

 fandt enkelte af dem bidt af Larver; det er naturligvis Larverne, 



