8 



5. Cardiielis elegans, Stillids, optræder i vekslende Mængde. 

 I nogle Aar fandtes den meget sparsomt; derpaa blev den tal- 

 rigere og holdt sig saaledes en Række af Aar; men i de senere 

 Aar er den igen formindsket i Antal. Aarsagen hertil har jeg 

 ikke kunnet finde; her findes ingen Fuglefængere, og om Salon- 

 bøsser end er ret talrige, har jeg en Formodning om, at de 

 kun bruges lidt til Jagt paa Smaafugle, og Rovfugle kan ganske 

 udelukkes. Det maa afhænge af andre Ting, muligt Ernærings- 

 spørgsmaalet. Den hedder jo ikke cardiielis [carduus — en 

 Tidsel) uden Grund, hvorfor den vel søger hen, hvor saadanne 

 Planter findes rigeligt. 



6. Fringilla cocJebs, Bogfinke. Om den end er til Stede 

 hele Aaret, maa den dog for en Del være en Trækfugl, da den 

 om Efteraaret og Vinteren optræder i saa store Tal, at det 

 umuligt kan være Egnens egne allesammen; oven i Købet er 

 den ikke meget talrig som ynglende her i Haverne. Allerede i 

 første Halvdel af Marts begynder Hannen at synge; men det er 

 kun nogle Strofer, den kan huske; først efterhaanden — muligt 

 ved Samøvelse med andre — lærer den hele sin kønne Sang, 

 som forresten ikke synges ens af de forskellige Individer; en 

 Del ender Strofen meget poetisk med noget, der lyder som 

 »Souvenir«, uden at jeg dog derfor tør paastaa, at han kan 

 Fransk. 



7. 8. Passer montaniis, Skovspurv, og Passer domesticiis, 

 Husspurv, er naturligvis almindelige, dog er Skovspurven ikke 

 ret talrig. Disse P'ugle er jo hadede og foragtede. Hvorfor de 

 er foragtede, er ikke godt at sige; Tegningen og Farveblandingen 

 paa Hannen er køn, naar man har Sans for sligt, og saa er 

 den vor trofaste Fælle hele Aaret. At man ikke skal flytte den 

 til andre Egne, end hvor den er hjemmehørende, er en Sag for 

 sig. Omkalfatring af Naturen ved Flytning af vilde Dyr fra et 

 Sted til et andet er en Uting og har hævnet sig umaadeligt, og 

 at Spurven paa fremmede Steder, hvor den er tilført, har vist 

 sig som højst skadelig, er rimeligt; men her i dens Hjemstavn, 

 hvor alt er indstillet paa dens Færden, gør den Gavn ligesaa 

 meget som Skade, f. Eks. ved at fortære Larver og Pupper af 

 Natsværmere samt Oldenborrer og andre Insekter; det er derfor 

 ogsaa med nogen Uret, at den er forhadt, og godt er det, at 

 den har enkelte Fristeder, hvortil netop Byerne med Tegl og 

 Stenbro hører. Lader man være med at jage den, viser den en 



