79 



muligt her i landet at gøre noget for at bevare Storken som 

 dansk ynglefugl saa længe som muligt og i nogenlunde samme 

 mængde som nu. Men man maa jo desværre ved betragtning 

 af de foreliggende kendsgerninger indrømme, at det vil være 

 meget lidt, man vil kunne udrette her i landet. Muligvis kan 

 der gøres noget ved at opfordre landbefolkningen til at værne 

 om Storken, og maaske noget ved lovbestemmelser om, at 

 storkereder ikke maa nedrives, og hvis dette er nødvendigt 

 ved nybygning etc. da forpligtelse for ejeren af bygningen til 

 at anlægge en ny rede. Skærpede bestemmelser i jagtloven 

 nytter dog sikkert ikke meget. Jeg skal forøvrigt ikke nær- 

 mere komme ind paa den meget forsømte fredning af fugle 

 her i landet, men blot gøre opmærksom paa, at for at forsøge 

 paa at bevare Storken som dansk ynglefugl maa der sikkert 

 gribes virksomt og hurtigt ind — vi har ikke raad til i dansk 

 natur at miste flere af de fuglearter, som i vor fauna repræsen- 

 terer eventyret, kraften, fornemheden. 



ANDRE BIOLOGISKE BIDRAG. 



I meddelelserne fra 1915 er der en del oplysninger om 

 ungernes antal i rederne. Besvarelserne stammer fra Juli maa- 

 ned (enkelte er dog indkommet lidt senere), den tid, da ungerne 

 er ved at være paa vingerne; man tager da næppe meget fejl i 

 at slutte, at det angivne antal unger er blevet flyvefærdige. 

 Ganske enkelte meddelere angiver æggenes antal, og om der er 

 kastet æg eller unger ned^ 



F'ordelingen af unger i rederne i Juli maaned 1915 viser sig 

 da at være saaledes: 



\ Om de meget omdisputerede »storketing« er der ikke meddelt noget. 



