80 



Til en bedømmelse af en mulig forskel i frugtbarhed i lan- 

 dets forskellige dele er 116 reders ungeantal dog for lille et 

 materiale. 



For storken som for andre dyr gælder, at nogle aar synes 

 at byde den bedre ynglebetingelser (hvilke det nu end er) end 

 andre aar, saaledes at der fremkommer variationer i dens frugt- 

 barhed. Det synes saaledes at fremgaa af meddelelserne, at 

 1911 og 1914 var uheldige aar, medens 1912 og 1915 var gode, 

 frugtbare aar. I litteraturen her fra landet er det kun lykkedes 

 mig at finde en enkelt angivelse angaaende dette. 117. aargang 

 af »Dansk Jagttidende« findes en meddelelse om, at flertallet af 

 storkereder i 1893, der var et tørt, varmt aar, i Jylland kun 

 indeholdt en enkelt flyvefærdig unge. 



Hr. H. Brink, Tarm, meddeler, at en rede, hvori der var 

 lagt tre æg, blev flyttet hen paa bygningens anden ende; storkene 

 kastede de tre æg ud og lagde fem i stedet; heraf kom fem 

 unger, men den ene blev kastet ned. Hr. premierløjtnant Schol- 

 ten meddeler, at i Neble (Sydsjælland) blev en enlig hun for- 

 drevet fra reden af en anden enlig hun, og der blev ialt lagt 

 syv æg af de to hunner (der var ingen hanner ved reden) ; ingen 

 unger blev udruget. 



De allerfleste reder er anbragt paa tagene af huse eller paa 

 skorstene; men en del findes dog, saavel i Jylland som paa 

 øerne, især paa Sjælland, anbragt paa træer nær bebyggede 

 steder. Overalt i Storkens udbredningsomraade træff"es nogle 

 ynglende i træer, undertiden tæt op ad eller i skove (i kolo- 

 nier); men dette bliver sjældnere og sjældnere. Der er en en- 

 kelt meddelelse i det indsendte materiale om et usædvanligt 

 redested, idet der i Nordjylland i Fjellerad by og uden for 

 Gunderup findes reder bygget paa toppen af telefonpæle (hr. 

 S.J.Sørensen og hr. R. Christiani 1915). Mellem Skals og 

 Løvel var der (i hvert tilfælde 1913 og 1914) en beboet storke- 

 rede paa et ganske lavt vogterhus nær Skalsaaen. 



Fra Tyskland og Østrig — Ungarn haves meddelelser om, at 

 der er egne, hvor Storkene hvert aar paa træk overnatter i 

 bestemte skovstrækninger. Hr. Jæger Andersen, Tranekjær 

 paa Langeland, meddeler, at efteraarstrækket ofte falder der 

 over øen, og at han flere gange har set »mange Hundrede sidde 

 her i Skovene for Natten«. Hr. lærer H. P. Hansen, Ølholm, 

 meddeler, at han som dreng ofte i skovene langs bækken mellem 



