88 



Gymnasiast Arv i Illikainen 2 September 1908 paa den lille 

 Satakariholm i Haukipudas (ca. 20 km Nord for Uleåborg). Den 

 indeholdt flere raadne Æg. Fig. 2, der er taget det næste Foraar 

 i April, viser nærmere Redestedet. 



Da det Forhold, at Skovene forsvandt fra beboede Egne, 

 allerede tidligt bevirkede stor Mangel paa hule Træer, egnede til 

 Redepladser, er det ikke særlig mærkeligt, at ogsaa Hvinanden 

 blev tvunget (da der jo overhovedet ikke fandtes noget Valg) til 

 at anvende alle mulige hule Genstande til at j'ngle i. 



Allerede fra gammel Tid har Mennesket forstaaet at drage 

 Nytte heraf for at faa Fuglens velsmagende Æg til Husholdningen. 

 Det var besværligt at brandskatte de ofte langt borte ynglende 

 Fugle, og Rederne kunde saa tilmed ofte være i Huller, der var 

 meget vanskeligt tilgængelige. Langt nemmere var det derimod 

 at tømme Reden, naar den fandtes lige i Nærheden af Husene. 

 Æggene kunde man tage hver Dag, og det var ganske særlig 

 fordelagtigt, naar man, ved at gaa læmpeligt frem, kunde faa 

 Fuglen til at lægge 2 — 3 Gange saa mange Æg som ellers. Et 

 særligt godt Resultat gav denne Beskatning imidlertid først, da 

 man i Stedet for de faa, skjulte, naturlige Træhuller begyndte at 

 opsætte Redekasser paa dertil egnede Steder. 



Paa denne Maade er Indsamlingen af Hvinandeæg aabenbart 

 opstaaet. Nuomstunder er denne Skik, i det mindste i Finland, 

 hvor den ved Lov er forbudt, paa mange Steder uddød. I nogle, 

 hovedsagelig afsides liggende. Egne drives den endnu i mindre 

 Maalestok. Mer eller mindre sammenfaldne Redekasser findes 

 endnu i mange Egne som et talende Minde derom. 



Et Spørgsmaal er hidtil kun blevet belyst af meget faa 

 direkte Iagttagelser, nemlig hvorledes Ungerne af Hvinanden 

 ligesom af andre Ænder , der ruger i hule Træer, kommer ned 

 fra disse; de træffes jo nemlig allerede som ganske smaa sam- 

 men med deres Moder ude paa Vandet. Fra Finland synes 

 kun et eneste Tilfælde at være kendt. Julius von Wright^ 

 ved nemlig at berette om eet Tilfælde ifølge »en Jæger, senere 

 Postmester i Joensuu, As c han.« Mere end een Gang havde 

 han, skjult i Nærheden af Reden, haft Lejlighed til at se, hvor- 



^ Julius von Wright: Kuopio-traktens fogelfaunii. Bidrag till Finlands 

 naturkannedom« S. 48—49. 



