93 



var den fælles Mening, og da Folkene fra Gaarden var meget 

 interesserede i Sagen, var det let at faa ordnet en systematisk 

 Undersøgelse: Mand efter Mand skulde skiftes til at holde Vagt, 

 og det nærliggende tomme Høskur skulde tjene til Skjulested. 



Det varede saa længe med alle Forberedelserne, at Kl. blev 

 2 om Natten, da den første Vagt, min »Farbror«, Gaardens 

 Ældste, blev sat paa Post, medens de andre gik hen for at sove. 

 Natten var kølig, og Vagten, der maatte sidde bomstille paa 

 sin Plads, havde Frakke paa og var desuden forsynet med en 

 Kikkert, der blev anbragt i en Sprække i Væggen; endvidere 

 havde han Slør paa for at kunne udholde at være der for de 

 utallige Myg. — Solen steg langsomt op over Horisonten og 

 sendte sine varmende Straaler ud over Naturen, der nu begyndte 

 at vaagne. Sangdroslen, Rødstjerten og Gulspurven havde hele 

 Tiden ladet deres Stemmer høre i Nattens Stilhed, nu kommer 

 ogsaa de andre Sangfugle til, den ene efter den anden, og 

 snart er en munter Midsommerkoncert i fuld Gang, alt medens 

 Solen kommer højere og højere og sender sine varmende Straaler 

 ud i den kølige Morgenluft. Ænderne og de graastrubede Lappe- 

 dykkere gribes ogsaa af Stemningen og tager med deres grove 

 Stemmer Del i den almindelige Glæde. Der er ogsaa kommet 

 Liv i Hvinænderne; en flyver hen til Kassen, en anden ned 

 til Søen. Livligst er det mellem 4 og 5 om Morgenen. Ikke 

 engang Hvinandehunnen, der dog skulde blive at varme sine 

 Ællinger, kan holde sig i Kassen, men lister stille ud af det 

 snævre Hul og skynder sig ned til de andre i Søen. 



Der høres Basken af Vinger og i det samme et Klask oppe 

 fra Taget. En af Hvinænderne har sat sig deroppe. Den faar 

 snart Selskab af en til, en flyver bort, en anden kommer til, 

 og der kan paa een Gang være 4 Stykker. Gennem det hullede 

 Tag kan Vagten let se alt. Endnu mærkeligere forekommer 

 det dog, naar nogle af disse Vandets Beboere sætter sig paa 

 Grangrenene. Noget saadant maa vistnok være et temmelig 

 sjældent Syn. 



Hvinandehunnen kommer hen til Kassen. Den gaar dog ikke 

 Hge ind, men sætter sig paa Laaget. Derfra kan man saa let 

 se paa, hvad der sker rundt omkring i Verden og samtidig 

 vaage over Ællingernes Sikkerhed. Hvorfor bringer den dem 

 ikke ud til Søen, venter den maaske til næste Nat? Ællingerne 



I 



