107 



jeg 6 Maj i Esrom Sø saa over en Snes Hvinænder, mest parvis, 

 dog flest c^cT; 13 Maj saas eet Par Troldænder og mange Taffel- 

 ænder i Søborg Mose, og sammesteds 20 Maj over en halv Snes 

 Troldænder, flest c? c?, og selvfølgelig Taff"elænderne, der yngler 

 derude. Endvidere kan det i denne Forbindelse ogsaa nævnes, 

 at »Gyvænder« trak sent i Aar; 14 Maj hørtes de over Kjøben- 

 havn, 3 Juni over Hillerød.« 



TAFFELAND (Fuligula ferinaj. Yngler i Sallerup Nor og 

 Køng Mose. Ynglede 1915 i Snesere Sø (Scholten). 



K. Eckardt meddeler, at han traf den hele Foraaret 1913 

 i Gentofte Sø. 



Paa en stor Strandeng, kaldet »Maen«, paa Halvøen Helnæs 

 (Vestfyn) yngler den ifølge T. Strange. Rede er fundet 10 Maj 

 1915. 



SORTAND (Oidemia nigra). Saxtorph meddeler: 19 Fe- 

 bruar 1917 gik jeg langs Stranden fra Liseleje mod Tisvilde. 

 Et kort Stykke ude fra Land laa mægtige Flokke af Sortænder, 

 medens der ikke saas en eneste Fløjelsand. Der lettede stadig 

 Flokke og trak forbi ganske nær Kysten, og at disse Ænder i 

 hvert Fald var identiske med Gyvænder, er der ikke mindste 

 Tvivl om; noget andet er naturligvis, om ikke ogsaa Fløjels- 

 anden kan sige »Gyv«. Til Tider var det fuldstændig som en 

 Foraarsaften (fraregnet Sne, Is og Kulde!), saaledes var Luften 

 fyldt med skrigende »Gyvænder«. 



Samme interessante og snart meget debatterede Spørgsmaal 

 behandler Ch. Gad i en Meddelelse. Han beretter saaledes: 

 »I Slutningen af April 1893 drev jeg en Del Jagt fra Kano ved 

 Nevaens Udløb. Der var, navnlig straks efter Isens Opbrud, 

 mange Dykænder, Hvinænder og Troldænder, senere kom der 

 store Flokke af Sortænder; jeg saa derimod ikke en eneste 

 Fløjelsand. Disse Sortænder optraadte ikke, som jeg var vant 

 til fra Horsens- og Vejlefjord, paa dybt Vand og nogenlunde 

 fjernt fra Kysten, og ikke heller som der i smaa Flokke. Tvært- 

 imod var de temmelig jævnt fordelt over en lavvandet'Bugt med 

 mange Sandrevler og Grunde. De var i stadig Bevægelse, dels 

 paa Revlerne, dels i Vandet der i Nærheden og var meget sky, 

 uden at de dog trods Skydning forlod Stedet. — Jeg skød kun 

 faa af disse Sortænder. 



Det, der imidlertid straks forbavsede mig i Forbindelse med 



