117 



SKRIGØRN (Aquila nævia). Findes i Heibergs Samling, skudt 

 25 Maj 1915 ved Sparkær. (P. Skovgaard). 



KONGEØRN (Aquila fulva). Et Eksemplar findes i Schol- 

 tens Samling, skudt Vinteren 1905—06 paa Lille-Klint, Møen. 



G. Scholten og A. Koefoed meddeler begge om samme Ørn, 

 skudt 9 Oktober 1914 ved Liliendal. Den havde opholdt sig 

 godt 14 Dage paa Egnen sammen med en anden; denne fortrak 

 saa til Bækkeskov, hvor den blev i flere Maaneder. 



HAVØRN (Haliaetus albicilla). 1914 saa Scholten 4 paa 

 Gavnø. Konservator Nielsen fik i Februar 1915 et Eksemplar 

 til Udstopning fra Nordfalster og i Vinteren 1915 — 16 et andet 

 fra Østfalster. Oktober 1916 sendtes der en ældre Hun fra Skern- 

 egnen. (C. Chr. Olsen). 



Th. Jørgensen har sendt følgende Beretning: »I Aaret 1871 

 fik jeg af Skovbetjenten i Stensballe Skov Tilladelse til at tage 

 en Unge af Havørnereden. Da jeg kunde skønne, at Ungerne 

 var af en passende Størrelse, spadserede jeg en Dag derover med 

 en Kammerat, som skulde hjælpe mig, og udstyret med en gam- 

 mel Klædesnor og et Stykke Sejlgarn. Træet, der skulde besti- 

 ges, var en meget høj Bøg med temmelig lige Stamme, hvor 

 Grenene først begyndte meget højt oppe. Jeg bandt en Sten i 

 Sejlgarnet, og efter flere forgæves Kast fik jeg endelig Stenen 

 over den nederste Gren, bandt Sejlgarnet til Enden af Klæde- 

 snoren og fik den halet over Grenen, saa nu laa Vejen til Reden 

 mig aaben. Jeg stak Foden i en Løkke paa Snoren, og saa 

 halede min Kammerat til af alle Kræfter for at hejse mig til 

 Vejrs; men det var en ubehagelig Maade at komme opad paa, 

 da Foden stadig havde Tilbøjelighed til at komme øverst, og 

 det jo ikke var Meningen. Omsider kom jeg — rigtig vendt — 

 derop, uden at Snoren gik i Stykker, og nu var det en let Sag 

 for mig at naa Reden, idet jeg svang mig fra Gren til Gren. 

 Reden, der laa i en Kløft mellem tre Grene, var kolossal; thi 

 Fuglene havde arbejdet paa den i flere Aar; jeg laa paa Maven 

 ind over Redekanten, men kunde dog ikke naa den modsatte 

 Side. Der sad to flyvefærdige Unger, som begge straks satte sig 

 paa Halen og slog efter mig med Kløerne. Jeg havde en Stok 

 med til Forsvar mod de gamle Fugle; men den fik jeg ingen 

 Brug for over for dem; de svævede begge i en betydelig Højde 

 over Træet, men turde ikke anfalde mig. Nu brugte jeg Stok- 



9 



