125 



I Haven har jeg 3 Rønnebærtræer, hvoraf det ene staar saa- 

 ledes, at Fuglene der ere meget ugenerede. Da Rønnebærrene 

 vare modne i Sept., blev Bærrene derfor paa dette Træ opspiste 

 i Løbet af faa Dage af Solsorterne, og da jeg syntes, at de vilde 

 have mere Glæde af dem, naar det blev Vinter og smaat med 

 Føde, klippede jeg alle Bærrene af paa de to andre Træer og 

 bandt dem sammen til et stort Knippe, som jeg gemte indtil 

 Midten af Januar, da Frost og Sne rigtig tog fat. Jeg anbragte 

 hele Knippet i et Birketræ, som staar 6 m fra mit Dagligstue- 

 vindue og hængte dem 2 m fra Jorden saaledes, at jeg havde 

 dem udmærket hængende til Iagttagelse af de Fugle, som even- 

 tuelt vilde gøre sig til Gode med dem. Jeg tænkte selvfølgelig, 

 at det nærmest blev Solsorterne, jeg fik at se, men tog deri 

 Fejl, idet jeg aldrig har set dem røre Bærrene til Trods for, at 

 jeg daglig har dem i Haven; men Træet staar kun 2 m fra 

 Vejen og 2 m fra Gangen ind til min Villa, saa det jo maa 

 siges at være et ret udsat Sted, og antager jeg, at dette har 

 holdt Solsorterne derfra. Omtrent umiddelbart ved Træet staar 

 min Fodringskasse, hvor jeg om Vinteren fodrer med Solsikke- 

 frø og Hampefrø og daglig har Besøg af Grønirisker, Bogfinker, 

 Musvitter og Husspurve. Grøniriskerne vare af og til i Rønne- 

 bærrene uden dog at gøre meget ved dem; det var nærmest, 

 naar der nu og da ikke var Foder i Kassen. Jeg var derfor ved 

 at opgive Haabet om at faa noget videre Udbytte af Ophæng- 

 ningen, da jeg en Dag blev glædelig overrasket ved at se en 

 Silkehale gøre sig til Gode med Rønnebærrene. 



Det var Mandag o Marts 1917, da jeg ved 4 Tiden kom hjem 

 fra Byen, at jeg første Gang saa en Silkehale ved Bærrene. Det 

 var et meget smukt Eksemplar, sikkert en Han; den havde 

 en stor smuk Top og paa Vingerne, men ikke i Halen, de 

 røde Fjer. Min tolvaarige Datter saa den Kl. 2 og var straks 

 klar over, at det var et usædvanligt Besøg og havde noteret 

 alt op om den for at sige mig Besked i Tilfælde af, at den 

 var fløjet, før jeg kom hjem. Den saa ret forkommen ud og 

 tog ganske overordentlig energisk fat paa Varerne, indtil den 

 Kl. 5 fløj bort. 



Tirsdag Morgen ved 8 Tiden var den der igen og gjorde 

 kraftige Indgreb i Bærrene hele Dagen. Den tillod ingen af 

 Fuglene at forsyne sig fra Fodringskassen, endskønt den selv kun 

 holdt sis til Rønnebærrene. 



