126 



Den tog gerne indtil 15 — 20 Bær efter hinanden ad Gangen, 

 pustede lidt og hoppede ned i Sneen og tog 10 — ^12 gode Mund- 

 fulde Sne, satte sig derpaa i en Gren lige ved Bærrene og hvilte 

 og fordøjede en lille Tid og tog saa fat igen paa samme Maade. 

 Naar den havde hvilet noget, gik det livligt med Afgang af Eks- 

 krementer. Baade denne og den foregaaende Dag opholdt den 

 sig umiddelbart ved Bærrene hele Tiden og befandt sig øjen- 

 synlig vel ved at kunne tage saa godt for sig af Retterne. Den 

 fløj igen bort ved 5 Tiden. 



Onsdag var den der atter hele Dagen, men var en Del mindre 

 graadig;^>nu havde den faaet sin værste Sult stillet; den fløj 

 ogsaa ganske korle Stykker væk fra Stedet paa Besøg i Nabo- 

 haverne etc. De to første Dage havde Vejret været rigtigt Vinter- 

 vejr med god Frost, Østenstorm og Snebyger; om Onsdagen 

 blev det veritabel Snestorm, saa Sikehalen til Tider havde van- 

 skeligt ved at sidde fast og ofte satte sig i Læ af en god tæt 

 Ædelgran, som stod lige ved. Den fløj Kl. 5. 



Den 4. Dag, Torsdag, forløb omtrent som Onsdagen, dog var 

 Graadigheden yderligere taget af og det lykkedes derfor Grøn- 

 iriskerne af og til at redde lidt fra Fodringskassen. Vejret var 

 omtrent som Dagen i Forvejen. 



Fredagen bragte den Oplevelse, at der ved 10 Tiden kom en 

 Silkehale til, som i et ubevogtet Øjeblik var nede at delikatere 

 sig med Herlighederne; men da den først ankomne Fugl saa 

 den, var den straks efter den, og i et Par Timer gik den vilde 

 Jagt, idet den straks var efter den ny ankomne, saa saare den 

 viste sig for at faa en Bid med, og den forfulgte den langt hen 

 ad Vejen og ind i de andre Haver, og den førstankomne havde 

 saa travlt med at holde den nye borte fra Bærrene, at Grøn- 

 iriskerne og de andre Fugle vare ved Fodringskassen ustandse- 

 ligt. Den førstankomne var saa slem ved den anden, at denne 

 forsvandt ved 12 Tiden og ikke lod sig se mere den Dag. Nr. 1 

 blev som sædvanligt hele Dagen til Kl. 5 og nød Herlighederne, 

 men stadig med aftagende Graadighed; det tyndede nu ogsaa 

 godt ud i Bærrene, og det tog Tid at faa dem pillet frem, 'saa 

 den ikke tilnærmelsesvis konsumerede det Kvantum som de 

 første Dage. Det var nemt at se Forskel paa den først- og sidst- 

 ankomne, idet den sidste intet rødt havde paa Vingerne og ikke saa 

 stor en Top. Det var sikkert en Hun. Det var hele Dagen Snefog. 



Om Lørdagen sneede det endnu; men Blæsten havde lagt 



