131 



findes i el Egetræ lige her udenfor mit Hus; den sidder i en 

 gaffelgrenet Kløft, udfyldende Rummet, hvor Grenene skilles, 

 faldende næsten nøjagtigt sammen med Barken; den sidder 

 imidlertid meget højt oppe, i ca. »3die Sals Højde« ; jeg har 

 mange Gange set de to Fugle (altsaa en hvidhovedet og en 

 rosea) flyve til og fra, ogsaa med Føde til Ungerne; disse er 

 forøvrigt nu fløjne af Reden ; men den sidste Tid har Reden 

 været saa godt som helt skjult af de udsprungne Egeblade. 

 Dels dette og dels Redens store Højde fra Jorden har forhindret 

 yderhgere Observationer. Redens Indgangshul vendte mod Syd. 

 Jeg fandt i Slutningen af Maj en anden Halemejserede, der sad 

 et Stykke inde i nogle meget tætte Risbøge i en Højde over Jor- 

 den af ca. IV2 ni med Indgangshul vendende mod Vest. Den 

 beboedes af rent hvidhovedede Individer. Da jeg fandt den, var 

 der smaa Unger i; jeg har gentagne Gange staaet udenfor Ris- 

 bøgeplantningen og set Forældrene flyve til Reden med Føde 

 (selve Reden kunde ikke ses -udefra); jeg har 4 Gange set 3 

 voksne, hvidhovedede Individer flyve ned til Redestedet sam- 

 tidig, tilsyneladende i god Forstaaelse, og ligeledes flyve derfra 

 omtrent samtidig og i samme Retning; dog har jeg kun set 

 Føde i Næbbet paa 2 af Fuglene samtidig, saa selvfølgelig har 

 den tredie været en tilfældig Gæst; men det undrede mig, at 

 jeg flere Gange saa 3 forskellige Individer søge til Redestedet. 

 Jeg har kun været inde ved selve Reden to Gange, den Dag 

 jeg fandt den og nu 13 Juni. Da jeg først saa den, var den 

 helt lukket foroven, i Dag — jeg havde ikke været der i fire 

 Dage — var Ungerne borte. Reden var nu ikke mere helt lukket 

 foroven, men »gabede«, idet de Fjer, der dannede Kuplen over 

 Reden (ligesom et »Lindelysthus«), var presset lidt ud til Siden, 

 saa at Reden var noget aaben opadtil, formodentlig fordi de 

 voksne Unger har krævet mere Plads, end den lille nydelige 

 Rede har kunnet yde i helt lukket Tilstand. 



Paa mine Ekskursioner har jeg et Par Gange passeret nogle 

 Lærketræer, hvor jeg har set en Flok Halemejser. En Dag 

 lykkedes det mig at faa dem udmærket i Kikkerten; det viste 

 sig da at være et Kuld nys udfløj ne Unger med deres For- 

 ældre. De to Forældre, der blev forfulgt af de skrigende Unger 

 og afkrævet Mad var en hvidhovedet og en rosea; Ungerne, — vel 

 i alt 8 — , af hvilke jeg fik sikkert Kig paa de 5, havde alle 

 kraftig Stribe over Øjnene; men saavidt jeg har forstaaet, er dette 



