142 



næppe var sj'nlige, fortalte paa deres Sprog, at ogsaa de var 

 paa Vej. 



Det er efterhaanden blevet mange Ture af lignende Art, jeg 

 har udført i Aarenes Løb, og dog er Aftenerne ved Fjorden ikke 

 mindre tiltalende. Man kan anbringe sig i Strandkanten skjult 

 af Tang og iagttage de trækkende Fugle, naar man ser i den 



Hejre ved Fjorden. 



Retning, hvor Solen er gaaet ned, fordi Vandet her længe be- 

 holder den lyse Farve. 



En Aften daler der højt fra Himlen, i Begyndelsen først synlige 

 som mørke Prikker, under en Vinkel paa 45^ hele store Flokke 

 af Vandhøns ned for Fødderne af mig, og jeg har aldrig i saa 

 store Flokke som her set Blishøns holde til i Saltvand. En 

 anden Aften, inden det er blevet mørkt, styrer en Flok Sort- 

 ænder ind i en Uvejrssky og forsvinder for dog kort efter atter 

 at komme til Syne; de har nemlig vendt og søger at vinde For- 

 spring for Skyen, hvad der ogsaa lykkes dem, og stiger endelig 

 til Vejrs op over Skyen og fortsætter formodentlig i Solskin deres 

 første Kurs, mens Himlen et Øjeblik efter sender Hagl og Regn 

 ned i Hovedet paa mig. Naar det efter Dagregn klarer op, 

 sætter store Flokke af Regnspover, alle de der Dagen igennem 

 har holdt til paa Nordfyns Brakmarker, hinanden Stævne paa 

 de lavvandede Strækninger i Fjordens nordlige Del for i Fælles- 



