164 



saa den hverken 25 Maj eller 4 Juni 1916, det samme gælder 

 Grønirisk (Ligiirinus chloris); Gøgen (Ciiculiis canonisj var 

 der baade 25 Maj og 4 Juni 1916, ligesaa Munken (Sylvia atri- 

 capilla). Ved den nordligste Fuglekøje, der ligger hen, var der 

 en lille Familie Krager (Corviis cornix) 4 Juni 1916 og ligesaa 

 19 Juni 1917; og hvad nu Stormmaagen (Larus canus) an- 

 gaar, saa noterer jeg 4 Juni 1916 mange ved Østkysten ogsaa 

 19 Juni 1917 en Del ved Vestkysten, og jeg er mere tilbøjelig 

 til at tro, at de yngler skjult et Sted i det store Terræn, end at 

 det skulde være tilfældige Gæster. Splitternen (Sterna can- 

 tiaca) noterer jeg baade 25 Maj og 4 Juni 1916, men saa intet 

 til dens Yngel, dog har jeg i Efteraaret 1915 under en Planke- 

 stabel fundet Rester af en, sikkert ikke flyvedygtig, ung Fugl 

 blandt andre Levninger fra Hermelinens Maaltider. Skov- 

 spurven (Passer montaniis) traf jeg paa Besøgene 15 og 21 

 April 1915. Agerhøns (Perdix cinerea) træffes ret almindeligt 

 i Egnen — Fanø undtaget. Rørhøns (Gallinula chloropiis) 

 saa jeg kun enkelte Steder: Spangsbjerg Mose, Endrupholm og 

 i et lille Vandhul ved Bramminge Kirke. Viben (Vanelliis cri- 

 statusj er meget almindelig baade i Kystegnene og oppe paa de 

 tørre Marker og vidtstrakte Enge. Paa Markerne var de i Juni 

 at træffe saavel rugende som i ret store Flokke; efter den Tid 

 saas de saa godt som udelukkende paa Engene. Senere, i Be- 

 gyndelsen af August, var der dog igen Vibeflokke paa Markerne, 

 og nu var de i Flok med Hjejler (Charadrius pluvialis), saa 

 maaske har begge Arter været Fugle paa Træk nordfra. Om 

 Hjejlen yngler i Egnen, fik jeg ikke endelig afgjort; paa Fanø 

 var der 4 Juni en Hun paa Lyngmarkerne paa det indre af 

 Halen, der teede sig, som om den havde Rede i Nærheden. 

 Oppe paa Strandengen paa Nordspidsen af Fanø var der 25 Maj 

 nogle Siv 2ii\å\\]Q]\ev (Charadrius sqvatarola) i Sommmerdragt; 

 men da jeg efter den Tid nemlig 30 Maj og 4 Juni saa Smaa- 

 flokke af den trække over Esbjerg Strand mod N. N. 0., saa var 

 det maaske kun de sidste Efternølere fra Trækket. Rylen ruger 

 i hvert Fald paa Nordspidsen af Fanø og efter alt at dømme 

 ogsaa paa Strandengene ved Darum ; andre Steder traf jeg den 

 ikke under Forhold, der tyder paa Ynglen. Horsegøgen (Gal- 

 linago scolopacina) er i Bramminge Omegn usædvanlig talrig i 

 Yngletiden, og man kunde af og til se det usædvanlige Syn, at 

 en af dem sad paa Toppen af en Tørveskrue og gnæggede. I 



