28 



idet man sørger for, at Reden kommer midt paa Pladen, da 

 Fuglen let kan staa eller sidde ved Siden af Reden. Ved man, 

 fra hvilken Side den kommer, gør man mest Plads der paa 

 Pladen. Man bringer nu Lukkeren og Blænderen i Orden. 

 Endelig sætter man Snoren i Forbindelse med Klemmen, saa- 

 ledes som tidligere nævnt. Man gemmer Klemmen godt, saa 

 Fuglen ikke kan se eller høre den bevæge sig, naar der trækkes 

 i Snoren, og endelig saaledes, at Trækket i Snoren ikke kommer 

 til at ruske i Fotografi-Apparatet. Man ser endnu en Gang 

 efter, om Indstillingen er rigtig, og man fjærner Laaget af den 

 indskudte Kaset. Man fjerner sig da til et godt Skjulested, hvor- 

 til Snoren naturligvis maa kunne naa, og naar man har ligget 

 rolig en Time, og intet andet har forstyrret Fuglen, trækker 

 man i Snoren saa stærkt, at man er sikker paa, at Lukkeren 

 har virket. 



Man undersøger nu paa ny, om Fuglen har været paa Reden, 

 samt om Lukkeren virkelig har virket, idet man for at beskytte 

 Pladen straks skyder Laaget i Kasetten. Bekræfter dette sig, 

 da er Fuglen næsten altid fotograferet. Man bør dog om mu- 

 ligt tage flere Plader af samme Fugl; thi dels kan denne have 

 bevæget sig under Eksponeringen, Pladen kan sløre, Fuglen kan 

 have indtaget en uheldig Stilling, og mange andre uheldige For- 

 hold kunne være indtrufne. 



Den Opgave, at fotografere en større Fugl højt oppe i Top- 

 pen af et stort Træ, kan ofte komme til at foreligge. Har 

 Fuglen Rede, og der maaske staar et andet højt Træ ved Siden 

 af, kan man nede fra Jorden bestemme, paa hvilken Gren af 

 Nabotræet Kameraet bør opstilles; man maaler Afstanden, ind- 

 stiller Kameraet og bringer det paa Plads enten ved at klatre 

 op i Træet eller kaste en Line over en Gren (eventuelt skyde 

 den over) og hejse Kameraet op paa Plads. Man kan ogsaa 

 her benytte Klemmen. 



Ofte maa man dog i slige Tilfælde ty til Teleobjektivet, og 

 det gælder da om at fotografere, før Træerne ere tætte med Løv. 

 At fotografere Fugle i Flugten maa altid anses som en vanske- 

 lig Opgave, og Vanskeligheden tiltager, jo mindre Fuglen er, jo 

 mere sky den er, jo hurtigere den bevæger Vingerne, og jo mør- 

 kere den er af Farve. Ligeledes er det naturligvis vanskeligere 

 at fotografere en enkelt P'ugl end en hel Flok. 



Ved de Forsøg, jeg hidtil har gjort i nævnte Retning, har 



