31 



stadig travlt med at skrabe nye Redehuller, medens den kaldte 

 paa Hunnen. Det synes, som om Dværgpræstekravens Han 

 skraber Reder, selv naar Parret ruger. Det er vist dens betyde- 

 lige Kraft og Livsfylde, som giver sig Udslag i dette tilsyne- 

 ladende overflødige Arbejde. 



Da jeg otte Dage senere tilsaa disse Fugles Yngleplads, var 

 der kommen flere af dem; der var ca. 10 Par Dværgpræste- 

 kraver paa Værkets Grund. Rederne byggede de paa de mest 

 ujævne Steder mellem Sten og Knolde eller spredte Planter. 

 Denne Art har mere Tilbøjelighed til at skjule sig end de andre 

 to Arter. Den er i det hele taget en af vore interessanteste 

 Vadefugle. Den har en bedre Forstand og et rigere Sprog end 

 sine to Halvsøstre; den er ogsaa efter min Mening smukkere 

 og har især en kækkere Holdning samt livligere og hurtigere 

 Bevægelser end de andre to Arter. Men den er ogsaa meget 

 trættekær. 



Naar et Par om Foraaret har slaaet sig ned et eller andet 

 Sted ved Stranden, ser man Hannen flyve i en lille Rundkreds 

 af ca. 50 Alens Diameter omkring Hunnen, der omhyggelig 

 ordner ved Reden, og prøver, om den paa dette Sted kan sidde 

 nogenlunde skjult, uden dog selv at være afskaaren fra en fri 

 Udsigt. Hannens Flugt er da langsom og vaklende med vidt- 

 udspilede Vinger, og den udstøder i langsomt Tempo sit lang- 

 trukne »Rihu— u«. Sætter en lille Fugl som en Lærke sig 

 indenfor denne Kreds, forjager Hannen den straks, medens den 

 udstøder et hurtigt »Pri — Pri«, og naar den ubudne Gæst er 

 forjaget, lader han et tilfreds »Ur— r — r« høre, idet han vender 

 tilbage til Hunnen. En Hvidbrystet Præstekrave bliver forjaget 

 paa noget lignende Maade, men dog mere forsigtigt; men kom- 

 mer en Stor Præstekrave paa hans Enemærker, benytter han 

 en hel anden Angrebsmaade. Han sætter sig en halv Snes Alen 

 fra denne sin større Halvbroder og lister sig, skjult af Planter 

 og Ujævnheder, paa en Alen nær ind paa den, og naar den 

 store vender Halen til, farer den lille hge i Nakken paa den og 

 hugger løs af alle Kræfter. Saa snart den store faar vendt sig 

 for at gøre Modstand, er den lille som et Lyn forsvunden og 

 har skjult sig et Par Alen borte bag en eller anden Fremstaaen- 

 hed. Saaledes bliver den ved uden at give en Lyd fra sig, og 

 den store, der maa anvende hele sin Opmærksomhed paa den 

 lille Røver, fortrækker snart til fredeligere Steder. 



