34 

 FUGLENE OG DEN REGNFULDE SOMMER 1907. 



KRISTEN BARFOD. 



Motto: »Men Regnen, den 

 regner hver eneste Dag. < 



Det er ikke blot Cyklehaiidlerne, »Tivolis« Aktionærer, Re- 

 stauratørerne langs Strandvejen osv., der have haft Grund til at 

 beklage sig over den kolde og fugtige Sommer, men ogsaa vore 

 fælles Venner Fuglene, og da navnlig Smaafuglene, hvis Klager 

 ganske vist have været af ren negativ Art, idet jeg i de ca. 30 Aar, 

 jeg har interesseret mig for og iagttaget Fuglenes Liv og Fær- 

 den, ikke mindes nogen Sommer, hvor Fuglesangen har været 

 saa fattig og lavmælt som i afvigte; og at Grunden hertil maa 

 være at søge i Regnen og Kulden og den Ødelæggelse, de førte 

 med sig, kan der formentlig næppe herske nogen Tvivl om. 



De store Fugle have i Følge Sagens Natur klaret sig ret 

 godt; thi dels falder deres Yngletid jo som Regel temmelig tid- 

 ligt (for dette Aars Vedkommende altsaa inden Regnperioden 

 begyndte: medio Juni), og dels ere deres Reder saa massive, at 

 de — selv udsatte for stærke og gentagne Regnskyl og Storme — 

 kun rent undtagelsesvis kunne tage saa megen Skade , at de 

 blive forladte, og hvad selve de rugende Fugle angaa, da lade 

 disse sig kun yderst sjeldent afficere af Uvejret; endelig har jeg 

 gentagne Erfaringer for, at Ungerne kunne taale forbausende 

 megen Kulde og Væde, naar de da ikke ere altfor spæde. 



Til Revis for Rigtigheden af ovenstaaende skal jeg anføre 

 nogle Iagttagelser, jeg i Sommer har gjort angaaende Storken 

 (Ciconia] alba), der vist utvivlsomt er den af samtlige her i Lan- 

 det ynglende Fugle, som anbringer sin Rede mest aaben og 

 udsat for alt Slags Vejr, idet den jo omhyggelig undgaar al 

 Dækning: overhængende Grene og lign. Ikke langt fra min 

 Præstegaard har der i Aar ynglet 3 Par, hvis Reder alle ere an- 

 bragte paa Hustage (et fjerde Par, der ellers plejer at yngle i 

 min Have i et Træ, hvis Top jeg i sin Tid har afhugget og i 

 Stedet for fastgjort et Hjul, blev desværre i Aar forhindret i at 

 ruge af en ondskabsfuld ensom Stork — muligvis en tidligere Be- 

 sidder, der ved brutalt at fjerne Æggene efterhaanden, som de lagdes 

 i Reden, vilde dokumentere sin Eneret til samme). To af Parrene 

 indfandt sig paa Rederne paa sædvanlig Tid (11 — 12 April), me- 



