43 



6 Mose- Horn ugler fOtiis hrachijotusj, 

 1 Skov- Hornugle (Otiis vulgaris). 



Fortegnelsen viser, at der gaar et stort Træk af Rovfugle 

 hen over Øen; det er ikke paa ethvert Sted i Landet, at man 

 i Løbet af et Foraar kan dræbe 339 Spurvehøge o. s. v. Øen 

 virker øjensynlig tiltrækkende som en Slags Bro over Vandet 

 og som Hvilested og samler Fuglene fra vid Omkreds. De 

 fleste af de dræbte skulle være skudte, naar de paa deres lange 

 Vandring have søgt Hvile i en lille Skov paa Øen; 84 af dem 

 ere skudte paa en enkelt Dag i første Halvdel af April ; det har 

 været en af de store Vandredage. Der er her i det smaa sket, 

 hvad der i det store sker for hele Landet: de Rovfugle, der i 

 Yngletiden ere spredte over den store svensk-norske Halvø, 

 drage for største Delen For- og Efteraar hen over det lille Dan- 

 mark. Derfra skriver sig Muligheden for de høje Tal i Herre- 

 gaardenes Skydelister. At Fuglene maa bede en og anden Gang 

 paa Rejsen, er klart nok; men mange af de Fugle, der ere 

 skudte hos os, vilde neppe have rørt Danmarks Jord, hvis de 

 ikke ved Lokkemidler og Magt vare bragte herned. 



En Skydeliste fra samme Sted fra tidligere Tid vilde sikkert 

 have haft et noget andet Indhold. Det er paafaldende, at større 

 Rovfugle nu mangle; ingen Ørn eller Glente, ingen Duehøg eller 

 Vandrefalk er kommen med. Grunden er sikkert, at alle de 

 store Rovfugle allerede ere saa godt som borte; nu stræber man 

 saa meget mere efter de smaa. At Lærkefalk og Hvepsevaage 

 heller ikke findes paa Listen, skyldes vist, at de vandre saa 

 sent paa Foraaret, at man ikke har ventet dem og ikke været 

 rede til at modtage dem. 



I Fortegnelsen findes ikke en eneste af de Arter, som Jægerne 

 have nogen Grund til at frygte som Medbejlere til Byttet. Alle 

 de dræble Rovfugle ere for Jagten ligegyldige, for Landbruget 

 nyttige Arter. Spurvehøgens Føde er hos os overvejende netop 

 Spurve; lod man Naturen raade og Spurvehøgen leve, kunde 

 Landmændene spare sig deres Bekymringer over Spurvenes 

 Mængde og deres Overvejelser over, hvorvidt man ved Penge 

 skal se at lokke Folk til at ødelægge Spurvene. Musefangere 

 af høj Rang ere Taarnfalk, Musevaager og Kjærhøge; Muse- 

 vaagerne ere da ogsaa af den Grund efter Loven fredlyste hos 

 os det meste af Aaret, og Taarnfalk og Kjærhøge burde være 



