62 



Ben. Grondal: (slenzkt fuglatal, Reykjavik 1895. 



D. J. Danielsen: Vejledning til Anlæg af Ederfuglevarp paa 

 Færøerne. Thorshavn 1886. 



Den almindelige Ederfugl (Somateria moUisima) yngler i 

 Mængde paa Island og ligeledes adskillige Steder paa Færøerne, 

 men det er kun paa førstnævnte 0, at den faar nogen økono- 

 misk Betydning, paa sidstnævnte Øer haves kun Varp et Par 

 Steder. 



Ogsaa paa Grønland findes den, og her nedlægges den navnlig 

 om For- og Efteraaret i stort Antal, naar den trækker langs Ky- 

 sterne henholdsvis Nord og Syd paa. Heller ikke paa de talrige 

 Rugepladser er den fredet af Eskimoerne, hvilket sikkerlig burde 

 være Tilfældet, om man vil haabe paa at faa Udbytte af Dunene. 



Ederfuglene ruger overhovedet i Mængde i Polarlandene og 

 de Egne, der støder til disse. Naar Sommeren er forbi, drager 

 de Syd paa, dog næppe saa langt som tidligere antaget. De søger 

 mildere Egne; naar de ankommer dertil, overvintrer de. 



Medens Ederfuglen paa Grønland ikke er fredet, er Forholdet 

 i saa Henseende heldigvis anderledes paa Island og Færøerne — 

 forøvrigt ogsaa i Norge — paa hvilke Steder der findes Fred- 

 ningsbestemmelser ikke blot for Rugetiden, men ogsaa udenfor 

 samme. 



Følgen heraf er, at Fuglen føler sig meget tryg, ja adskillige 

 Steder er den næsten tam. Jeg har selv mange Gange haft Lej- 

 lighed til at iagttage dette, saaledes har jeg set Ederfugle søge 

 helt ind til Husenes Omgivelser i Thorshavn, ligesom Flokke af 

 disse Fugle mange Steder paa Island og i Norge optræder ufor- 

 styrret saa nær menneskelige Boliger, at man snarest fik Ind- 

 trykket af, at det var tamme Ænder. Paa Grønland er de, som 

 Følge af Jagt paa dem, langt mere vilde 9g frygtsomme og holder 

 sig fra beboede Steder. 



Ederfuglen er iøvrigt en selskabelig anlagt Fugl. I Rugetiden 

 yngler den helst mange paa samme Sted, dog mer eller mindre 

 spredt indenfor dette. Navnlig hvor den selv indretter sig en 

 Rede, er sidstnævnte Forhold det almindelige; hvor Mennesket 

 derimod indretter Rugepladser for den, de saakaldte Ederfugle- 

 varp, ligger Rederne som oftest tæt sammenstillede. 



Hvad der er til stor Gavn for dem, der indretter saadanne 

 Varp, er den Omstændighed, at naar Fuglen først én Gang har 

 ruget paa et Sted, kommer den som oftest igen, hvis Forholdene 



