66 



søger Fuglen at redressere Skaden ved i Nødsfald at bruge Fjer, 

 men disse kan ikke gøre Fyldest. 



Dem, der stadig holder paa, at man bør tage Dunene efter- 

 haanden, henholder sig til, at disse bliver snavsede og mindre 

 værdifulde, hvis man venter til Udrugningen er til Ende. Andre 

 mener, at dette ikke har saa meget at sige.. Dels tilsmudser 

 Ederfuglen jo nok sin Rede med Ekskrementer, hver Gang den 

 forskrækkes og flyver op, og dels bliver Reden yderligere til- 

 smudset, naar Ungerne bryder ud af Skallen, saaledes at Dunene 

 derved bliver gjort mindre værdifulde; dog kan man ved en 

 paafølgende omhyggelig Rensning vistnok for en stor Del opveje 

 saadan Skade, hvorom vi senere skal gøre nærmere Rede. 



Endnu skal, vedrørende Fuglenes Forhold under Rugetiden, 

 anføres, at Hannerne sidder ved Siden af Reden i den meste 

 Tid. Nogle har ment, at den hjalp Hunnen med at ruge, men 

 dette er yderst tvivlsomt. Han flyver af og til bort for selv at 

 søge sig Føde og for at bade sig, men han bringer ikke Føde til 

 Hunnen. Naar denne har ruget i en Snes Dage, og der kun er 

 nogle Dage tilbage af Rugetiden, forlader Hannen ganske Ruge- 

 pladsen, medens Hunnen til Gengæld nu selv ikke viger af Stedet, 

 før Ungerne kommer af Æggene. 



Vi har beskrevet den almindeligt anvendte Metode til Ind- 

 samling af Æg og Dun; men skal nu gaa over til at omtale den 

 nyeste Metode, som med god Fordel er anvendt paa Island af 

 enkelte Foregangsmænd som Eyjolf Gudmundsson, Gudm. G. 

 Rardarson og Ejeren af Vedø Eggert Rriem. 



Denne Metode bestaar, kort og godt, i slet ikke at tage Æg 

 og først Dun, naar Rugetiden er forbi og Fuglen har forladt 

 Reden. Men saa maa man ogsaa skynde sig med Dunindsam- 

 lingen, for at Dunene ikke skal flyve bort i Rlæst eller ødelægges 

 i Regn. Der gøres gældende mod den almindelig brugte Metode, 

 at Fuglen afkræftes for meget. At tage Æg er jo at dræbe 

 Yngel, og selv om Fuglen paany lægger Æg og begynder Ruge- 

 arbejdet forfra, afkræftes den derved, desuden er det — mener 

 man — ikke bevist, at den yderligere lægger lige saa mange 

 Æg til Udrugning, som den vilde have gjort, om den havde 

 faaet Lov at ruge i Fred. Tager man nu ogsaa Dun, maa Fug- 

 lene paa ny skaffe saadanne til Reden, alt dette afkræfter den 

 mere end tilbørligt. Selve Udrugningen er i og for sig en meget 

 betydelig Anstrengelse for Fuglen under almindelige Forhold; 



