74 



om, at det er en Fordel for den, at dette er Tilfældet. Man 

 ^^ygger derfor paa Varpene som Regel lange Gærder af Sten, langs 

 hvilke Rederne kan ligge i Rad og i Læ for de værste Vinde. 



Mange Steder nøjes man med slige Gærder, men paa andre 

 danner man hele Rækker af stensatte Smaakamre, ca. V2 å ^4 

 Alen i Firkant ved at stille flade Sten paa Højkant paa de tre 

 Sider og over dem at lægge en flad Sten som Loft. Der er altsaa 



Rugeplads paa en O i Reykjarfjordur, Island. Slenkamre; i det midterste ligger Æg; foran 



dette hænger en hvid Klud som Skræmsel. Man ser Foden af Stokke, mellem hvis øverste 



— ikke synlige — Del er spændt Liner med Fugleskra'msler. (D. Bruun fot.) 



kun aabent mod den ene Side, helst ud mod Vandet, saa Fuglen 

 kan se dette. Her anbringes ofte en lav Tærskelsten. Kamrenes 

 Højde er som oftest \/2 Alen. Det er dog først, naar Fuglen er 

 vant til at komme paa Stedet, at man skærmer Reden med Tag. 



løvrigt lader man sig mange Steder nøje med kun at hegne 

 Rederne med en Væg af Græstørv, der er aaben fortil og uden 

 Tag. I Almindelighed gøres den 6" til 8" høj, og er opsat saa- 

 ledes, at Grøn s været vender ind mod Reden. 



Hyppigst bygges den lille skærmende Vold med cirkelformet 

 Grundrids; men i mange Tilfælde er den firkantet, ligesom de 

 af Sten opførte Kamre. 



I disse Reder kan nu Fuglen sidde uforstyrret og godt, om 



