83 



mulig længere fra Land er Vaager, nytter det ikke, da Fuglen 

 ikke kan søge sig Føden paa de store Dybder, 



Endnu staar tilbage at omtale: 



Rensningen af Ederdun. Der anvendes paa Island (og F'ær- 

 øerne) to Metoder: 1) enten renser man Dunene »Koldt«, efter 

 at de forud har været bredte ud for at tørres godt i Solen, eller 

 ogsaa renses de 2) efter at være tørrede over Ild. Den sidste 

 Metode er den hurtigste og den, der anvendes mest, men den 

 første er sikkerlig den bedste, thi det er ikke let ved kunstig 

 Varme netop at give Dunene en passende Varmegrad, hverken 

 for lidt eller for meget. Dunene bliver derfor heller ikke rigtig 

 gode efter at være tørrede ved kunstig Varme. Der ryger bl. a. 

 saa meget op til alle Sider. Dunfjerene slides itu og mister 

 Elasticiteten. Naar Dunene varmes over Ild, sker det sædvanlig 

 i en stor Jærngryde, hvorunder der næres en svag Ild. Man 

 maa frem for alt vogte sig for, at Varmen bliver for stærk. 



Somme anvender en anden Metode: Man anbringer Dunene 

 paa en Træramme med Tremmer af Jærntraad, der maa være saa 

 tætte, at Dunene ikke falder ned imellem dem og paa den anden 

 Side saa aabne, at Varmen fra en stor Jærnplade, paa hvilken 

 Rammen staar, og under hvilken der tændes en Ild, kan virke 

 paa dem. Mindst 3 Tommer maa Afstanden mellem Jærnpladen 

 og Tremmerne være. 



Man maa stadig vende Dunene og rage godt op i dem med 

 Haanden for at faa dem jævnt varme. 



Naar man har taget Dunene op af Gryden eller Rammen, 

 gnider man dem med Hænderne imod hinanden for at knække 

 Straa og lign., hvilke da bedre ryger bort, naar Dunene kommer 

 paa en saakaldet »Dungrind« eller »Raspgrind« for at renses. 

 Denne bestaar af en firkantet Træramme, indenfor hvilken der 

 er udspændt Snore. Paa Snorene lægges Dunene, og ved nu 

 med Haanden at føre et lille Træredskab hen over Strængene 

 sættes disse og derved ogsaa Dunene i rystende Bevægelse, Snavs 

 og Urenhed flyver ud til Siderne, og Dunene renses. Til Slut- 

 ning fjærnes, hvad der endnu maatte være tilbage i Dunene, af 

 Straa og lign. med Haanden. »Dungrinden« anbringes under 

 Rensningsarbejdet paa bedste Maade, enten paa et Slags Stativ 

 op ad en Væg, eller med den ene Sidekant hvilende paa et Un- 

 derlag, medens den anden holdes i Vejret. 



