93 



som de iøvrigt ikke ofte lade høre; det samme gælder Hvin- 

 anden, medens Havlitens Skrig, der iøvrigt ofte høres sammen 

 med Gyvfuglens, er saa ejendommeligt, at der ingen Forveksling 

 er mulig; ej heller har Ederfuglens knurrende Stemme nogen- 

 som helst Lighed med Gyvfuglens Skrig. 



Tilbage bliver da kun Sortændernes Slægt med de to i Eu- 

 ropa almindelige Arter, Sortand (Oedemia nigraj og Fløjlsand 

 (O. fiisca); dem er det da ogsaa, som almindeligvis anses for 

 Gyvfugle, og navnlig er Sortanden den, hvem Gyvlydene almin- 

 delig tillægges. Lad os nu se nærmere, om den opfylder Be- 

 tingelserne. Den yngler i Masse i det nordlige Skandinavien, 

 Rusland og en stor Del af Siberien, fmdes om Vinteren i uhyre 

 Skarer ved Mellem- og Vesteuropas Kyster; alle Angivelser stemme 

 godt nok overens heri. Saundcrs^ skriver om dens Forekomst, 

 at den »om Sommeren er udbredt i de nordlige Egne af Skan- 

 dinavien, Rusland og Siberien, saa langt som til Taimyr og Ba- 

 gonida; naar Østersøen er tilfrossen, fmdes den i store Flokke 

 ved Kysterne af de frisiske Øer og er næppe mindre talrig ved 

 Holland, Belgien og Nordfrankrig. Langs Europas Atlanterhavs- 

 kyst træffes den regelmæssigt om Vinteren naaende saa langt 

 sydpaa som Azorerne«; og videre staar der: »til Tider formørke 

 dens Flokke næsten Søen mellem England og Holland«. Gålke^ 

 omtaler de Myriader af Sort- og Fløjlsænder, der om Vinteren 

 findes ved Helgoland, særlig naar Østersøen og Farvandet om 

 de frisiske Øer er tilfrosset. Det flygtigste Blik paa Kortet viser, 

 at hvis disse Skarer skulle til det nordlige Skandinavien eller 

 Rusland, maa de netop passere over Danmark. Barth ^ skriver 

 ogsaa »Begge Arter Svarlænder indfinde sig i sidste Halvdel af 

 April ved vore Kyster. Alt dette passer jo godt nok, og yderligere 

 Vidnesbyrd om deres Forekomst behøves ikke. De Oplysninger, 

 Naumann* giver om Træktiderne, passe ogsaa. »De som over- 

 vintre ved de danske Kyster, ser man forlade disse i Marts-April 

 og drage mod Nordøst, men de, som have tilbragt Vinteren læn- 

 gere mod Sydvest, komme først tilbage derfra i Slutningen af 

 April eller Begyndelsen af Maj og trække gennem hine Egne 

 følgende de første i samme Retning«. 



Undersøger man nu hvad Forfatterne sige om Fuglens Stemme, 

 ja saa bliver man snart paa det Rene med, at de fleste holde 

 Sortanden for Gyvfugl. Det danske Navn »Himmelhund« tyder 



M. c. — M. c. — M. c. — * 1. c. 



