95 



»Natten mellem 4 og 5 August (1907) var her et stort Fugle- 

 træk over, som sikkert omfattede mange tusende Fugle. Der 

 hørtes Lyden af Klirer, Strandpiber og Ryle; liere Gange hørte 

 jeg Lyden »yv« eller »gyv«, men den fremherskende Lyd var en 

 uafbrudt Piben, som jeg mener fremkom ved Vingeslaget af fly- 

 vende Ænder. Retningen var fra Vest til Øst. Trækket begyndte 

 Kl. 10 og vedblev uafbrudt til Kl. 12, da jeg faldt i Søvn. Kl. 12V4 

 hørte min Kone en stærk Larm ude i Haven, og da jeg kom 

 derud om Morgenen, laa der en død Sortand, som var falden ned 

 gennem Toppen af et Æbletræ. Overfor mig er der en Kirke- 

 gaard; derovre laa 2 Sortænder, hvoraf der var lidt Liv i den 

 ene. De tre Ænder laa i en Trekant, hvoraf hver Side var godt 

 130 M., saa de maa være komne fra en betydelig Højde; jeg 

 antager, to Flokke ere Højne mod hinanden, og der saa er sket 

 et Sammenstød; over Kirkegaarden er der ingen Telefontraade, 

 over min Have gaar der en, som er ca. 14 M. oppe. — Natten 

 før var der et lignende Træk, og senere har der været tre Træk, 

 men ingenting mod de to første«. — Dele af de faldne Fugle 

 bleve sendte til Hr. Lehn Schiøler og det viste sig at være unge 

 Sortænder. Selvfølgelig faar man ikke andet ud heraf, end at der 

 er faldet Sortænder ned en Aften, da der ogsaa hørtes Gyvfugle; 

 men Gyvlyden synes ikke at have været stærkt fremtrædende. 



Noget afgørende om, hvorvidt Sortanden er den virkelige Gyv- 

 fugl, faa vi da ikke ud af vore Undersøgelser; en Del synes at 

 tyde derpaa, andet at tale imod. 



Tilbage har vi Fløjlsanden. Opholdssted deler den væsentlig 

 Sommer og Vinter med Sortanden, saa hvad der i saa Henseende 

 er anført om den, gælder ogsaa for Fløjlsanden, ligesaavel som 

 dens Tal væsentlig er det samme. Men om dens Stemme faar 

 man i Almindelighed ikke megen Besked. Saunders^ og Nilsson ^ 

 tie ganske herom, Hallgren ^ kalder den et grovt kraa-aa, medens 

 Naumann* betegner den som Raagens grove, dybe Tone, som 

 den undertiden afkorter, og det lyder da som kra-kra-kra o. s. v.; 

 det er jo alt saa fjærnt som muligt fra Gyvfuglenes Fløjtelyd. 

 Men for denne Arts Vedkommende ere vi saa heldige, at have 

 aldeles bestemte Angivelser om, at det er den, som udstøder 

 Gyvlyden; Hjemmelsmanden er afdøde A.H.Faber. I hans Bog 

 »Optegnelser om Vejle- og Horsensegnens Fuglefauna« staar om 

 Fløjlsandens Optræden om Vinteren i Farvandene ved Vejle føl- 



M. c. — M. c. — M. c. — M. c. 



