112 



Bohusliinska skargården observerede foglarne« giver førstnævnte 

 gode Oplysninger om Fældningen, idet han navnlig fremhæver, 

 at den unge Han er i uafbrudt Fældning fra sit første til sit 

 andet Efteraar, da den »får sin utbildade vinterdragt, niistan 

 fullkomligt lik de aldres , och ar forlplantningsfårdig i derpå 

 foljande eller sin andra vår, det vil saga ej fuUt två år gammal. 

 Under den forssta vinter hafva åfven de unga Ejderhannarne 

 en ofvergångsdrågt, i hvilken knappast tvenne likna hvarandra 

 och den utbyles eller ofvergår, utan afbrott i ruggningen, i en 

 sommerdragt som litet eller intet år olik de gamles. NB. sedan 

 åfven vingerna fållt og fått de hvita tåckarne och innersta pen- 

 norna«. Han modsiger desuden med Rette Holbøli's Udtalelser 

 om, at »Somateria aldrig mister sin Flyveferdighed« \ og hen- 

 viser endelig til en Afhandling af M. von Wright i »Notitser ur 

 sållskapet pro Fauna et Flora Fennica Forhandlinger, Bihang 

 till Acta Soc. Scient. Fennicæ forste Håftet« , Helsingfors 1848: 

 »Helsingforstraktens Fogel-Fauna» , hvor der om Fuligiila mol- 

 lissima siges: »Betråffande så val denna, som flera andra af våra 

 dykånder, hyser man ånnu den ofverlygelsen, att de forst efter 

 forloppet af tvenne år erhålla sin utbildade dragt. Jag for 

 min del formodar, forhållande icke vara sådant med någon 

 af våra dykånder. De skulle nemligen då, efter at redan hafva 

 budt en sommardrågt alldeles lik de gamle hannarnes, ånyo 

 påklåda sin ofvergångsdrågt, hvilket år otroligt. Att emellertid 

 t. ex. F. mollissima (att fortiga F. glacialis) redan for andra 

 sommaren, eller efter forloppet af sitt forstå år, erhåller en 

 sommerdragt, derom blef jag fullkomligt forvissad, då jag den 

 22. Juni forlidet år jemte en mångd gamla hannar uti mer eller 

 mindre full sommerdragt, fick se åfven flera så kailade Helsinger 



* I den tyske Udgave, Leipzig 1846, af Holbølls »Ornith. Bidr. til den gronl. 

 Fauna« tager iovrigt Oversætteren Dr. med. .1. H. Paulsen allerede Forbehold 

 overfor denne Udtalelse; se Fodnoten pag. 71. Ogsaa Fabricius omtaler dette 

 Forhold i sin Afhandling »Om den pukkelnebbede Edderfugl, Anas specta- 

 bilis, og Gronlændernes Edderfuglefangst, ved Sognepræsten Otho Fabricius« i 

 Skrivter af Naturhistorie-Selskabet 2. Bind 2. Hefte Kiobcnhavn 1798; pag. 73-74 

 siges: »Fældetiden maae for Hannen indtreffe om Sommeren, medens Hunnen 

 ligger paa sine Æg, i det mindste for Hunnen fælder; thi i October Maancd, 

 naar alle Hanner ere forbifahrne paa deres Syd-Beise, findes endnu Hunnerne 

 blant de almindelige Edderfugle, og kunne for den Tid ci komme videre, saa- 

 som de fælde og have Blodpinde i Vingerne, endskønt de have de gamle 

 Hunners Farve.« 



