148 



osterut till något bortom Helsingfors, norrut till Gamla Karleby 

 samt i Uleåborgs och Torneås skårgårdar .... 



Från norra Ostersjon flyttar ejdern i regel i september och 

 oktober och återkommer i april. Vid vår vestra kust dåremod 

 ofvervintrar han, såvida ej hafvets islåggning fordrifver honom.« 

 Vingelængden angives at være 280 — 310 mm. J. Alb. Sandmann 

 skriver (Fågelfaunan på Karlo, Medd. af Societas pro Fauna et 

 Flora Fennica, Helsingfors 1892, pag. 246, at Ederfuglen »som 

 en ganske sållsynt håckfågel forekommer på de små skåren vid, 

 men ej på sjålfva Karlo.« Herfra har Forf. nogle Gange faaet 

 Æg, hvis Størrelse opgives; de ere lidt mindre end Gennemsnit- 

 tet af danske Æg: 75,8 X 53,2 Mm (for 8 Æg) mod førangivne 

 Maal for danske: 80,2 X 54 Mm. 



Langs den russisk-sibiriske Ishavskyst er Ederfuglens Ud- 

 bredelse østerpaa kun ufuldstændig kendt, jfr. Schalow: »Vogel 

 der Arktis«, og hvad der i det Hele foreligger i Literaturen om 

 Ederfugle herfra er utilstrækkeligt til at afgøre noget om Artens 

 mulige geografiske Afændring i disse Egne. Iflg. Schalow 1. c. 

 er den eftervist af Stritkow og Buturlin paa Kolguew, medens 

 Trevor Battye, Pearson og Feilden ikke traf den der. Pieske 

 angiver (Ubersicht der Såugelhiere und Vogel der Kolahalbinsel 

 pag. 273), at den yngler talrigt overalt langs Hvidehavet, særlig 

 ved Vestkysten (Kandalakscha-Ufer) ; Sahlberg, Malmberg, W. W. 

 Lawrow og Pieske selv have fundet den der. Paa Terski-Kysten 

 indsamle Lapperne Dunene (DergatschefT) og ved Ponoj og Tri- 

 Ostrowa jingler den iflg. Middendorff, Raé og Mela i Mængde; 

 Ssolowzow beretter, al der ved Ponoj drives regelmæssig For- 

 aarsjagt paa den. 



Smirnow og Pearson anføre den som hyppig paa Waigatsch 

 og den sydlige Del af Novaja Semlja; Gillett, von Heuglin, 

 Markham, Pearson og Feilden nævne den alle fra Liitke-Land, 

 Schalow betvivler dens Forekomst paa Franz Josefs Land, hvor 

 den skal være funden ynglende af den Jackson-Harmsworth'ske 

 Ekspedition, og det er ret sandsjailigt at en P'orveksling med 

 Som. nioU. v.-nigrum kan foreligge. Palmen mener (Sibiriska Is- 

 hafskustens Fogelfauna pag. 442 i Vega Ekspeditionens Veten- 

 skapliga Arbeten), at de to Racers »håckningsområde antagligt 

 åro åtskilda från hvarandra genom ett mellanliggande kustom- 

 råde, der sannolikt endast praktejdern (Somateria spectabilis) 

 håckar. I ofverensståmmelse hårmed fann von Middendorff i 



