150 

 HEJRER OG RAAGER. 



AF 



SYLVESTER SAXTORPH. 



Kører man med Jernbanen fra Hillerød til Frederiksværk, vil 

 man et Øjeblik efter at have passeret Skævinge Station have en 

 vidtstrakt Mose og en mindre Skov med Arresø i Baggrunden 

 paa sin højre Haand. Ornithologer ville til Foraaret ikke for- 

 gæves gøre en Tur til denne Skov og Mose; Skoven er St. Lyng- 

 byskov, ad Landevejen 2 Mil fra Hillerød. Jeg har foretaget 

 nogle faa Ture hertil, den første 12 Maj 1904. Før jeg naaede 

 Skoven, iagttog jeg tydelig mange Hejrer (Ardea cinereaj , der 

 skiftevis fløj til og fra Arresø, og omtrent midt inde over Skoven 

 kredsede stadig mange. I de friske, lysegrønne Træer vilde jeg 

 næppe have bemærket Rederne, der næsten helt skjulles af Løvet, 

 hvis jeg ikke stadig havde hørt en stærk »Banken«, næsten 

 som Spætternes, og tillige fløj stadig de gamle Hejrer over Re- 

 derne; der var nemlig allerede paa denne Tid store Unger, der 

 enten stod op i Rederne eller nogle endog ude paa Grene ved 

 Siden af. Rederne var næsten alle (der var vel ca. 50 Stk.) an- 

 bragte i meget høje Bøgetræer og ude paa meget tynde Grene, 

 saa de stadig svajede hid og did for Vinden; jeg fandt kun en 

 Rede i en Eg og en i en Gran. Størrelsen af Rederne var paa- 

 faldende forskellig, nogle var ikke stort større end gode Krage- 

 reder, hvorimod andre var nok saa store som en Storkerede. 

 Neden for hver Rede (der var højst 3 i hvert Træ) var der en 

 cirkelrund Plet af Skarn, Fiskerester og døde Unger; disse sidste 

 fandtes næsten neden for hver Rede. Uden at være særlig rolige 

 var Hejrerne meget lidt sky; naar man bankede paa et Træ, fløj 

 de højst hen til et andet eller blev maaske ogsaa staaende til- 

 syneladende ligegyldige ved Reden. Rederne var alle anbragt saa 

 godt, at det var umuligt at bestige nogen. Forældrene kom stadig 

 flyvende med Føde til Ungerne, der skreg hæst og baskede med 

 Vingerne hver Gang, der vankede noget; som oftest var det 

 umuligt at se, hvad det var, der blev bragt dem; en Gang saa 

 jeg dog tydelig en Aal sprælle i Næbbet paa en, og nedenfor 

 Rederne laa Skeletter af Aborrer og Karudser. Det maa be- 

 mærkes, at der dette Aar ingen Raager (Connis fnigilegiisj var 

 i St. Lyngby Skov. 



16 April 1905 var jeg atter ved Hejrekolonien; der var nu fore- 



