151 



gaaet en betydelig Forandring i den forløbne Tid. Hejrerne var 

 nemlig begyndt at holde Flyttedag, som Følge af, at nogle Raager 

 havde slaaet sig ned imellem dem, thi de var nii begyndt at 

 have Reder i nogle store Ege, der befandt sig et Stykke fra Rø- 

 gene; dog var vel de halve endnu imellem Raagerne paa deres 

 gamle Plads. Rederne i Egene var ikke synderlig vanskelige at 

 bestige, og jeg undersøgte da ogsaa flere. De gamle holdt sig 

 yderst tappert paa Rederne; en fløj først, da jeg bankede paa 

 Underlaget af Reden, til ikke ringe Rædsel for mig, der ikke 

 havde ventet at finde nogen Fugl paa Reden, og min Ængstelse 

 formindskedes ikke, da Fuglen stadig holdt sig svævende ikke 

 mange Alen fra Reden, i hvilken der fandtes 5 Unger og et Æg. 

 Der var stor Forskel paa Ungerne, den største vel 8 Dage gammel 

 og paa Størrelse med en slagtefærdig Kylling. Ungerne troede 

 aabenbart, at de skulde mades, da jeg rørte ved dem, for de 

 rejste sig næsten helt op og strakte hæst hvæsende Næbbene hen 

 imod mig; deres Ben var fuldstændig grønne og Øjnene fuld- 

 stændig farveløse. Kroppen var næsten helt nøgen, kun hist og 

 her var der lange Uldtraade paa den. I Ægget, der laa tilbage, 

 bankede Ungen stadig. I en anden Rede fandtes 4 helt friske 

 Æg (fra den Rede fløj Hejren straks, da jeg begyndte at klatre 

 op i Træet), i en tredie var der 5 stærkt rugede Æg. Æggenes 

 Farve varierede en Del fra lyseblaa til grøn og næsten til hvid. 

 Der var paa dette Tidspunkt kun 20 Raagereder i Bøgene og 

 disse var alle anbragte saa højt oppe, at de var aldeles util- 

 gængelige. 



April 1907 havde Raagerne fuldstændig erobret Hejrernes 

 Plads i Bøgene, og disse var alle flyttet til Egene. Raagerne 

 var til Stede i et Antal af 250 å 300 Stykker, og i Modsætning 

 til de ret fredehge Hejrer var der en Larm, man daarlig nok 

 hører Magen til andre Steder end netop i en Raagekoloni. Hun- 

 nerne rugede overalt, og Kolonien strakte sig over et ikke lille 

 Stykke af Skoven, da der højst var 6 — 8 Reder i hvert Træ ; nogle 

 gamle Hejrereder var ogsaa taget i Brug. Det er ret ejendom- 

 meligt, synes jeg, at Raagerne saaledes kan fortrænge Hejrerne 

 et Stykke, uden dog helt at jage dem bort; med Glæde har jeg 

 stadig set, at Hejrekolonien ikke paa nogen Maade formindskes; 

 men der er da ogsaa omkring St. Lyngbj^skov saa gode Betin- 

 gelser for Hejrer, som man vist kun finder faa Steder, da der 

 foruden Arresø er fuldt op af fiskerige Moser paa alle Sider; i 



