153 



dykker (Podicipes cristatiisj, hvilke dog vist ikke yngle i Mosen. 

 Stokanden har allerede ruget længe og til Redeplads valgt en 

 Tue eller Rørbunke. I Regyndelsen af Maj Maaned ere næsten 

 alle de Fugle, som findes ynglende i Mosen, kornne, og en Stage- 

 tur gennem Mosen er nu overordentlig interessant, baade hvad 

 Fuglelivet og Terrænet angaar. Saalænge Farten gaar op gen- 

 nem Hovedkanalen, der strækker sig gennem hele Mosens Længde 

 (fra Søborghus til Rrønshøj og Husum), er det let nok at stage 

 sig frem; men drejer man nu om ad en af de smaa Sidekana- 

 ler, som næsten fuldstændig er tilgroet, saa begynde Besværlig- 

 hederne; men Lønnen, der kommer, er dem værd. Hist henne 

 i Rørskoven ser man en rødhalsel Lappedykker forlade sin 

 svømmende Rede, og dykke under Overfladen for nu og da at 

 komme op i Nærheden af Prammen for at se, hvad der gaar 

 for sig; nu støder Prammen paa en Tue, en Blishøne piler af- 

 sted, eller en skræppende Stokand forlader et Dusin Æg, sen- 

 dende samtidig en lille Afskedshilsen. Stager man stadig ud 

 igennem Kanalen, kommer der et Øjeblik, hvor man staar fast, 

 og har man fjernet sig et Par Hundrede Alen fra Hovedkanalen, 

 kan man forlade Prammen, dersom man da ikke er altfor bange 

 for et Par vaade Fødder, og tage sig en Hoppetur rundt paa de 

 mange Smaaøer, som findes, dannede af de gamle Tagrørsbunker, 

 i det man nu og da maa kaste sig i hele sin Længde for ikke at 

 gaa igennem og havne i alendybt Mudder; Opsynsmanden over 

 Mosen paastaar, at der flere Steder endog er fuldstændigt bund- 

 løst. Her paa disse omtalte Flader træffer man den rødblissede 

 Rørhønes (Galliniila chloropiisj Rede, og man ser nu og da et 

 Glimt af Fuglen, idet den piler afsted det bedste, den har lært, 

 hen over de gyngende Aakandeblade. Den synes at have for- 

 meret sig stærkt de senere Aar her i Mosen; dens Rede ligger 

 noget mere aabent end Vandriksens (Ralhis aqvaticiis), som lige- 

 ledes yngler talrigt her, men dennes Rede er meget svær at finde, 

 idet den godt skjult er anbragt helt ude ved det aabne Vand, 

 særlig i Tagrørsbunkerne, eller i Bunden af de store Startuer, 

 som ere omgivne med Vand, sjældnere paa de mindre Volde, 

 i det høje tørre Græs, men altid dækket foroven. Fuglen 

 ligger meget fast paa Reden, saaledes at man undertiden kan 

 tage den med Haanden, om man vil, og den smutler næ^sten 

 umærkelig bort; dog, har man Øjnene med sig, kan man se den 

 ligge og trykke i de tørre Rør et Par Alen fra Reden; men den 



