162 



Kjærbølling S. 176 (Rødkælk): 

 Den findes overalt, baade i Løv- og Naaleskove, buskrige 

 Haver og ved Flodbredder (!); men helst i Skove med tæt Under- 

 væxt, hvor Solstraalerne sjeldent kunne beskinne den fugtige 

 Jordbund. Som haardfør Trækfugl, indfinder den sig tidligt, 

 allerede i Marts, og forlader os ikke før Octbr. eller Novbr., ja 

 enkelte forblive endog her i milde Vintere. Den er en tillids- 

 fuld, men munter, modvillig (! !) og trættekjær lille Fugl, som 

 ikke forliges med sine Lige i sin Nærhed, hvorfor ogsaa hvert 

 Par forbeholder sig et eget Hlle Revier. 



Zander S. 264: 



Es bewohnt unsre Laub- und Nadelwiilder, buschreichen Gårten 



und Flussufer, kommt iiberall vor, und ist Jedermann bekannt. 



Am liebsten iibrigens halt es sich in den Wåldern auf, wo das 



Unterholz so dicht steht, dass selten ein Sonnenstrahl den feuchten 



Boden bescheint . . . Als ein nicht sehr zårtlicher Zugvogel stellt 



es sich fruh, schon i Mårz, bei uns ein, und verliisst uns auch 



erst spat, nåmlich zu Ende Octobers und Anfange Novembers 



wieder, ja in gelinden Wintern bleibt es einzeln zuweilen ganz 



hier. Es ist ein sehr zutraulicher, aber munteres, muthwilliges 



und zanksiichtiges Vogelchen, das sich mit seines Gleichen 



durchaus nicht vertragen kann, und sich viel herumjagt und 



beisst; wesshalb auch jedes Piirchen sein elgenes kleines Revier 



behauptet. 



Kjærbølling S. 178 (Blaakælk): 



Om Høsten findes den paa Trækket i Haver og paa Kar- 

 toffelagre; sædvanlig holder den sig nær til eller paa Jorden, 

 hvor den gjennemkryber det høje Græs eller de tætte Buske, 

 men løber ogsaa gjerne paa det tørre Dynd i Grave. — Fortro- 

 lighed, Munterhed, Lethed, Livlighed og Træ^ttekjærhed ere dens 

 iøinefaldende Egenskaber. Hannen er i Yngletiden en llittig 

 Sanger, især Morgen og Aften. Dens Sang er ret behagelig; den 

 bestaaer af nogle pibende og snurrende Toner, imellem hvilke 

 forekomme nogle, der ere laante af andre Fugle. 



Zander S. 246—247: 

 Im Herbste kommt es oft in die Kohlgarten und auf die 

 KartolTelacker . . . Gewohnhch halt es sich nahe an oder auf 

 dem Boden verborgen und durchkriecht das hohe (iras oder 



