183 



thologisk Øjemed; jeg rejste som almindelig Turist, og saa kun 

 af Fugle, hvad jeg tilfældig mødte paa min Vej; at der kan 

 være andet og rigere Fugleliv paa mange Steder, end det jeg 

 saa, ved jeg vel, og saa ogsaa Vidnesbyrd herom ; jeg giver kun, 

 hvad jeg selv har set, det Indtryk, som Turisten, der rejser paa 

 de almindelige Ruter, faar. 



De Steder jeg gæstede paa min Rejse vare: Neapel, Rom, 

 Florens, Venedig, Gardasøen; heraf faldt mit Hovedophold i 

 Rom, hvor jeg var i 14 Dage ialt. 



Aarstid og Plantevækst. Det var i Marts Maaned min 

 Italienstur faldt, og mit første Syn om Morgenen paa Itahens 

 Natur efter om Natten at have passeret Alperne, blev nærmest 

 en Skuffelse over ikke at se Plantevæksten videre fremme; Mar- 

 kerne stod vissengrønne som i Danmark, Løv fandtes ikke paa 

 Løvtræerne, Blomster var der ingen af. I og omkring Rom var 

 Forholdet noget lignende, og gjorde man Udflugter omkring, 

 fandt man, at Foraaret her i Begyndelsen af Marts først er i 

 sit første Frembrud. Vil man sammenligne med vort Land, 

 maa man bruge til Sammenligning nogle af de Vækster, der 

 ere fælles: Hylden og Tjørnen stod med halvt udsprungne Blade, 

 Violer, Anemoner, Paaskeliljer og smaa Perlehyazinter blom- 

 strede i Dalene, ligeledes overordentlig almindelig en stor grøn 

 Julerose, som vi dyrke i Haverne; blandt Haveplanterne blom- 

 strede overalt den store røde Stenbræk (Saxi fragå crassifoliaj, 

 som vi ogsaa have almindelig i Haver. Regner man efter 

 Plantevæksten, vilde jeg mene, at Midten af Marts i Rom svarede 

 til Slutningen af April hos os, at man altsaa rykkede 6 Uger 

 frem ved at rejse fra Danmark til Rom. I Neapel og navnlig 

 paa Capri syntes Klimaet dog en Del mildere, og Vegetationen 

 længere fremme. 



Almindeligt Indtryk af Fuglelivet. Hvad enhver 

 maatte blive slaaet af, var den overordentlige Fattigdom paa 

 Fugle, der herskede næsten overalt. Kørte man med Banen, 

 saas en Fugl kun med Miles Afstand, færdedes man i og om- 

 kring Byerne, var der dødt og øde, og i Skovene lød Sangen 

 yderst sparsomt. I de flade sumpede Strækninger omkring 

 Venedig saas ingen Vadefugl, i den skønne Kystegn ved Garda- 

 søen fra Salo nordefter, der i Bebyggelse minder om Strand- 

 vejen, hørtes kun en enkelt Bogfinke, og paa Capris herlige 



