B. Poppius, Kola-halföns och Enare Lappmarks Coleopiera. 23 



vid tundrorna. Enstaka arter kunna pä gynnsamma lokaler anträffas 

 äfven längre söderut, ätminstone ned tili ungefär 62" n. br. 

 Säsom boreala och arktiska äro följande att anse: 



Pelophila borealis. Bembidium contaminatum. 



P. ochoiica. Patrobus assimilis. 



Nebria gyüenhali. P. septentrionis. 



N. nivalis. Platynus dolens. 



Trachypachys zetterstedti. PI. consimilis. 



Diachila arctica. Pterostichus adstrictus. 



D. polita. Pt. middendorffi. 



Miscodera arctica. Amara alpina. 



Bembidium lapponicum. A. torrida. 



B. fellmanni. A. quenseli. 



B. palmeni. A. erratica. 



B. uirens. A. interstitialis. 



B. hasti. A. nigricornis. 



B. prasinum. Harpalus nigritarsis. 



(B. repandum). Trichocellus mannerheimi. 



B. grapei. Tr. cognatus. 



Säledes in summa 33 arter. Jämföra vi dessa arters förekomst inom 

 olika delar af norra Europa och norra Asien, finna vi, att större delen 

 af dem har att uppvisa en ganska vidsträckt utbredning, och antag- 

 ligen kommer denna för en del arter att ännu mera utvidgas, ju mera 

 utforskadt norra Asien blifver. Flera af de här ofvan uppräknade for- 

 merna förekomma äfven längt söderut, men deras utbredning här stär 

 i närmaste sammanhang med förekomsten af högre bärgstrakter, dar de 

 ßnna likartade lefnadsbetingelser som i norden, medan de saknas i mel- 

 lanliggande lägland. Deras egendomliga utbredningsförhällanden skola 

 längre fram närmare omtalas. Dessa arter äro: 



Nebria gyüenhali. Patrobus assimilis. 



Miscodera arctica. P. septentrionis. 



Bembidium fellmanni. Amara quenseli. 



B. prasinum. A. erratica. 



