n. Poppiiis, Kola-halföns och Enare Lappmarks Coleoplera. 39 



gebitet. Det antai, soni man tillsvidare känner härifrän, torde väl ge- 

 nom framtida undersökningar, — särskildt inom det nordligaste skogs- 

 och inom tundraomrädet, dar dessa ännu äro mycket bristfälliga, — 

 komma att nägot ökas. Mänga arter, som äro funna därstädes och 

 hvilka t. o. m. förekomma ganska rikligt, tillhöra sädana, som tidigare 

 framhällits säsom egendomliga för vära Lappmarkers granomräden; 

 dessa arter förekomma inom Lenaomrädet pä liknande lokaler i 

 nordliga lärkträdsgebitet. Inom denna del af Ost-Sibirien äro följande 

 funna : 



Haliplus Sibiriens. Graphoderes sahlbergi. 



Hydroporus oblongus. Ilybius angustior. 



H. pectoralis. Agabus serricornis. 



H. tataricus. Acatodes fuscipennis. 



H. melanocephalus. Arctodytes elongaius. 



H. striola. Gaurodyfes mimmi. 

 G. erichsoni. 



Huru längt österut desss arter äro utbredda pä den nordasiatiska 

 kontinenten, läter för närvarande sig icke bestämmas, emedan de österut 

 belägna trakterna i ytterst ringa grad äro kända i entomologiskt hän- 

 seende, och särskildt har Dytiscidfaunan sä godt som alls icke blifvit 

 undersökt. Frän Tschukstscher-halfön är ingen enda af dessa arter känd. 



Ett icke sä ringa antal af de här ofvan säsom boreala betecknade 

 arterna visa en anmärkningsvärd utbredning sätillvida, att de inom 

 Fennoscandia förekomma talrikare i de östra an i de västra delarna. 

 Mänga af dem äro anträffade pä den Skandinaviska haifön sällsynt och 

 pä spridda stallen, hufvudsakligast i de nordliga delarna, medan exem- 

 pelvis dessa arter uti Finland förekomma mycket allmännare och här 

 äfven äro funna ända ned tili de sydligaste delarna. Äfven i Finland 

 äro dessa arter allmännare i öster an i väster. I främsta rummet gäl- 

 1er detta de arter, som tidigare framhällits säsom egendomliga för gran- 

 skogsförsumpningarna, men äfven en del andra, särskildt sädana, som 

 förekomma i björkkärren, visa ett likartadt förhällande. Det kan ej 

 gärna anses vara lokaia omständigheter, som betinga dessa arters i ögo- 

 nen fallande förekomst och utbredning, utan äro orsakerna härtill be- 



