B. Poppius, Kola-halföns och Enare Lappmarks Coleoplera. 11 



och äfven Lathridiider, former, hvilka lefva säsom inqviliner i särskildt 

 barkborrarnas gängar. Äfven andra skalbaggar, som ej precis direkte 

 äro bundna vid granen, man hvilka inom granskogarna finna lämpli- 

 gaste existensvillkor, äro här rikare representerade an i andra delar af 

 omrädet. Detta gäller i främsta rummet flera Dytiscider, men äfven 

 en del andra Coleopterer äro anmärkningsvärda i detta afseende, sär- 

 skildt vissa Carabider och Brachelytrer, som lefva pä stärkt försumpade 

 Ställen. I granskogarna anträffas ofta en del försumpningar, som 

 hvad utseende och beskaffenhet vidkommer mycket päminna om hvar- 

 andra. Det är smä vattensamlingar, som i grankärr anträffas mellan 

 trädens rötter, vid kanten af större stenar o. d., och hvilka ofta äro 

 grunda och af ringa omfäng. Vattnet här är icke sällan svagt rinnande, och 

 ofta förekommer i dessa ansamlingar äfven en mer eller mindre riklig 

 Sphagnum- eller Hypnum-\egetation. Saknas denna senare, bestär bott- 

 nen vanligen af ett ganska mäktigt, fint sönderdeladt humus-lager, 

 som vid minsta omröring af vattnet stärkt uppgrumlar detsamma. En 

 annan egenhet för dessa vattensamlingar är deras läga temperatur. 

 Pä dylika lokaler är det man säväl inom ifrägavarande omräde som 

 äfven längt utom detsamma päträffar en Dytiscid-fauna af alldeles 

 säreget slag, och hvilkens representanter endast sällan päträffas pä andra 

 lokaler eller utom granskogarna. Genom vattnets läga temperatur möj- 

 liggöres äfven lämpliga existensvillkor för andra former, särskildt sädana 

 af nordligare Ursprung. Det är pä sädana stallen som man längre 

 söderut exempelvis kan päträffa arter, som förekomma talrikt i olik- 

 artade vattensamlingar under nordligare breddgrader. 



Säsom redan tidigare i korthet framhölls, ersätter pä satt och vis 

 tallomrädet i Enare Lappmark Kola-halföns grangebit. Inom denna 

 zon uppträda, särskildt inom södra och östra delarna af Enare socken, 

 inom de trakter, dar fjällkomplexer fmnas i minsta utsträckning, en 

 hei del sydligare former, hvilka här anträffas mer eller mindre spridda 

 och i ringare individantal an inom granomrädet pä Kola-halfön. Mesta- 

 dels är det arter, som äro beroende af fallen säsom näringsväxt, men 

 äfven andra sädana, analoga med granomrädets sydligare former, saknas 

 ej, former, som alls icke eller i mycket ringa utsträckning uppträda 

 inom björk- och alpina regionerna. Sin största utsträckning äger tall- 



