B. Poppiiis, Kola-halföns och Enaie Lappmarks Coleoplera. 51 



Bryoporus nigipennis. Antlwphagus homalinus. 



Anthophagus alpinus. Geodromicus globiilicollis. 



Eudectes giraudi. 



Utom dessa torde ännu nägra andra kunna hänföras tili samnia 

 kategori. 



Säsom redan tidigare framhällits, är det boreala elementet mj'cket 

 lalrikt representeradt inom omrädet, och likasä äro här vissa af de 

 boreala arterna mycket allmänna och spela säledes en viktig roll i sam- 

 mansättningen af dessa trakters Staphylinidfauna. Ätskilliga af dessa 

 arter äro desto mer framträdande, soni de förekomma icke endast inom 

 barrskogsomrädet, utan äfven inom de subalpina och alpina regionerna, 

 och mänga uppträda här t. o. m. allmänt, ehuruväl större delen dock 

 aftager uppät fjällen och mot tundrorna. Hvad dessa arters utbredning 

 mot söder vidkommer, är den ganska olikartad, men öfverensstämmer 

 dock i stört med densamma hos de boreala Carnivorerna. En del har, 

 säsom det synes, sin sydgräns vid 63" — 60", andra förekomma ännu i de 

 nordliga delarna af mellersta Europa. En del anträffas betydligt spar- 

 sammare mot söder, andra äter äro ännu vid 60° ganska allmänna. 

 Däremot synas utprägladt ostliga arter icke förekomma. Säsom boreala 

 äro följande att anse: 



Philonthus subvirescens. Atheta fusca. 



Lathrobium punctaium. A. eremita. 



Stenus fasciciilatus. A. arctica. 



St. scabriculus. A. punctulata. 



Si. labilis. Tachyporus jocosus. 



Si. confusus. Boreaphilus henningianus. 



St. nitens. Arpedium brachypterum. 



St. ampliventris. Olophrum boreale. 



St. flavipalpis. 0. consimile. 



Gnypeta caerulea. 0. rotundicoUe. 



Acrostiba borealis. Pycnoglypta lurida. 



Oxypoda islardica. Anthobium lapponicum. 

 Omalium septentrionis. 



