62 Festschrift für Palmen. N:o 12. 



stä att finna i utsipprande saft. Af dessa arter är det särskildt de 

 pä trädsvampar lefvande, som inom omrädet förekomma allmännare 

 och hvilka uppträda isynnerhet inom björkskogarna i barrskogs- 

 gebitet, i det nämligen björkarna här, synnerligast pä »vaara»-slutt- 

 ningarna, ofta äro ganska rikt bevuxna med en Polyporus-art. Hvad 

 i alhiiänhet hithörande arters utbredning inom omrädet vidkommer, 

 tillhöra de allra flesta barrskogsomrädet och aftaga eller saknas full- 

 ständigt inom Qällen och tundrorna. Ätskilliga arter tillhöra ute- 

 slutande de sydligare delarna, dar de i allmänhet äro anträffade 

 sparsamt, 



Hvad hithörande arters utbredning inom den palsearktiska regio- 

 nen vidkommer, tillhöra de allra flesta en typ, som här bar en mycket 

 vidsträckt utbredning. Bland dessa arter förekomma ett par ganska 

 allmänt inom omrädet, nämligen Epuram depressa och E. obsuleta, me- 

 dan de flesta af dem anträffas sparsamt. Äfven de boreala formerna 

 äro inom omrädet representerade med icke sä fä arter i förhällande tili 

 totalantalet här funna och visa i allmänhet en större spridning. Som 

 boreala äro att anteckna : 



Phalacrus substriatus. Epurcea palustris. 



Cercus hipustulatus. E. boreella. 



Epurcea silacea. E. rugulosa. 



E. lapponica. E. angustula. 



Af dessa äro följande arter inom omrädet funna talrikare: Phala- 

 crus, Cercus, E. boreella. Hvad de boreala arternas förekomst vidkommer, 

 äro somliga bundna vid trädsvampar, hvarför de inom björkskogarna 

 anträfias i stundom ganska stört individantal. Af dessa pä trädsvampar 

 lefvande arter visa nägra, säsom redan lidigare framhällits, den egen- 

 heten, att de söderut ofta anträffas under barrträds-, sj'nnerligast gran- 

 bark. Exempel härpä lämna E. boreella och E. angustula. De under 

 multnande vegetabilier lefvande arterna visa i allmänhet en sydligare 

 utbredning. De anträffas synnerligast pä naturliga ängsmarker, hvarför 

 deras förekomst inom omrädet mestadels sammanfaller med de sydli- 

 gare älfomrädena, dar sädana lokaler stä att finna; ställvis, dar upp- 

 rödda ängsmarker förekomma, kunna de här ofta anträffas i mycket 



