76 Festschrift für Palmin. N:o 12. 



Phytodecta viminalis, tämligen allmän. 

 Ph. affinis, allmän. 

 Ph. linneana, spridd. 

 Ph. pallida, allmän. 

 Plagiodera versicolora, allmän. 

 Phyllodecta vitellince, allmän. 



Af dessa bäda förteckningar framgär tydligt de pä Sa/zx-arter 

 lefvande formernas stora öfvervikt, säväl i artantal som äfven i fre- 

 kvens. Bland de förra ha vi särskildt att lägga marke tili en del bo- 

 reala och arktiska arter. Till de boreala äro följande att räkna: 



Hylobius arcticus. Phytodecta linneana. 



Melasoma lapponica. Ph. pallida. 



Flertalet af dessa har dock en ganska vidsträckt utbredning 

 söderut, ända tili norra delarna af mellersta Europa, men ifrägavarande 

 arters allmännare förekomst mot norden tyder dock pä ett borealt 

 Ursprung. Äfven österut hafva dessa arter en mycket vidsträckt utbred- 

 ning. Ocksä en ostlig form är att anteckna, nämligen Hylobius arcticus. 

 Inom Fennoscandia, liksom i västliga Europa öfverhufvud, förekommer 

 denna art endast i de nordliga delarna och ätven här uppträder den 

 sparsamt. Däremot är denna art mycket karaktäristisk för saliceterna 

 i norra Rysslands och Sibiriens flodomräden, dar den äfven utbreder 

 sig längre mot söder. 



Säsom arktisk slutligen är endast Phytodecta affinis att anteckna, 

 tillika den enda utprägladt arktiska bland alla tili ifrägavarande familjer 

 hörande arter. Detta visar mer an tydligt hvilken underordnad roll 

 de arktiska phytophagerna spela i förhällande tili de Carnivora arterna. 



De pä barrträd lefvande arterna, nägra Curculionider, skola om- 

 talas i samband med Tomicider och Longicorner. 



Äfven bland de pä örter lefvande, mera utbredda arterna finnas 

 vissa, som inom omrädet förekomma ymnigt; säsom redan tidigare 

 framhällits, lefva dessa mest pä örternas underjordiska delar, medan 

 däremot sädana, som förekomma pä blad och luftstammar, anträffas 

 betydligt sparsammare, säsom af följande tvänne förteckningar framgär. 



