136 NILS SYLVÉN 



hafva (i naturen) alla första årets örtblad typiskt motsatta, frän och med 

 andra året alla örtblad spiralställda. Afven C /^//us-arterna. och Fagiis 

 silvatica äga i naturen under groningsåret typiskt dekusserad blad- 

 ställning, frän och med andra året typisk spiralställning. I motsats mot 

 förhållandet hos de rent radiära Pninus-axtQ.xvia. inträder hos Ulvius och 

 Fagits förändringen i bladställningen i samband med förändrad latera- 

 litet (se härom framdeles!) — En särskild egendomlighet i bladställningen 

 förefinnes hos Linaria vulgaris och striata, hvilka hafva typiskt dekus- 

 serad bladställning å epikotylskottet, kransställning å adventivskotten 

 (se SvLVÉN, 1. c, I, speciell del, p. 79, II, allmän del, p. 45). — Slut- 

 ligen må här äfven omnämnas den af sin egendomliga bladföljd å det 

 epikotyla hufvudskottet utmärkta RJiodiola rosea; enligt IRMLSCH (Ueber 

 einige Crassulacccn. Botan. Zeitung. Leipzig i860, p. 85 — 7) äga vi 

 nämligen i Rh. rosea »eine Pflanze, deren unbegrenzte Hauptachsel nur 

 in dem ersten Lebensstadium Laubblätter, in den spätem aber nur 

 Niederblätter besitzt»; om ungplantsutvecklingen hos RJi. rosea se när- 

 mare SylvéN, 1. c, I, speciell del, p. 238 — 9, II, allmän del, p. 70. 



Flere af våra dikotyledoner visa under sina första ungplantsår en 

 mot under senare år afvikande organisation för öfvervintringen. Hos 

 en hel del arter finna vi sålunda skotten under första öfvervintringen 

 eller öfvervintringarna mer eller mindre öppna eller åtminstone mer 

 eller mindre typiskt vintergröna, senare alltjämt mer eller mindre full- 

 ständigt slutna och icke vintergröna. Exempel på dylika arter äro 

 Primula fariiwsa, "^scotica och stricta (se SvLVÉN : Om de svenska diko- 

 tyledonernas första förstärkningsstadium etc. I, speciell del, p. 125 — 6, 

 II, allmän del, p. 71), Pulsatilla vulgaris och. pratensis (se SvLVÉN, 1. c, 

 I, speciell del, p. 270, p. 271 och den där angifna litteraturen, II, allmän 

 del, p. 70), rosettskottartade individ af Jlola eanina och stagiiiiia (se 

 SylvÉN, 1. c, I, speciell del, p. 160, II, allmän del, p. 39, p. 51) samt 

 Genista-axttxwa. (se SvLVÉN, 1. c, I, speciell del, p. 207 — 8, II, allmän 

 del, p. 30). 



Med afseehde på skottspetsens utveckling inträda hos några när- 

 mast här omnämnbara lignoser förändringar eller omslag i utvecklingen 

 under det första förstärkningsstadiet. En hel del arter äro sålunda 

 under sina första ungplantsår racemöst, senare cymöst uppbyggda; 

 det epikotyla hufvudskottet utvecklas nämligen racemöst och monopo- 

 dialt under första året eller åren, men slutligen bortdör skottet i sin 

 spets (i större eller mindre utsträckning), hvarefter skottbyggnaden blif- 

 ver i regel för all framtid typiskt cymös. Såsom exempel pä dylika 



