DE ÄDLA LÖFTRÄDENS FORNA UTBREDNING I ÖFRE DALARNE 1 57 



uf luftens riikti_<;hcts<4racl. Det ar i sa tall tNxlli^t, att lai;. 1^ i profilen 

 ar af subboreal ålder och niots\araiule de stubbla<^er, som fianifor allt 

 L. \'üN Post' nyli<>en \isat ha sä stor utbrednini; i norra S\-erige De 

 under- och öf\'erlii;i;ande delarna af myren bli foliaktliL^en af atlantisk 

 res]). subatlantisk aider. 



■Båda de nu beskrifna myrarna äro beläijjna inf)m den ret^ion af 

 norra Sverige, som A. (j. IloüIiONF i sin afhandling Om norra Sverige 

 som jordbruksland», Ymer 1902, kallat morimlidernas och de stora my- 

 rarnas region. Råda ;u"o de, som redan ofvan framhållits, af det fiiga stu- 

 derade slag, som kallats back- eller hångni\'rar. Hur dessa uppkommit, 

 är mycket litet kändt. Den nu Uuiinade beskrifningen visar blott, huru 

 deras utvecklingshistoria kan vara. R. ToLF uppger," att hvitmossorna 

 hafva ingen nämnwärd del i backmyrarnas up])komst. Att de kunna 

 mer eller mindre direkt gifva impulsen därtill, visar emellertid den pro- 

 fil, jag of\-an beskrif\it, från myren vid Evetsberg. Men myren \id 

 Lokbodarne visar en tinnan utxecklingsgång. Backmyrar kunna helt 

 visst uppkomma när som helst. Hela torfmossen vid Evetsberg är sä- 

 kert ganska ung, under det att mossen vid Lokbodarne är \-ida äldre. 

 På detta senare ställe kunna t. c). m. de äldsta delarna härröra från den 

 boreala perioden. 



Den lagerföljd, jag ofvan skildrat, öfverensstämmer på det närmaste 

 med den, som råder i de flesta mindre torfmossar i Norrland. Men 

 likheten är slående äfven med ett annat slag af kvartära bildningar, 

 nämligen kalktufferna. Dessa äro nästan alltid afsatta på ett sluttande 

 underlag. Där man i dessa har påträffat en något så när fullständig 

 lagerföljd, visa vidt utbredda humuslager, att de tuffafsättande källorna 

 under vissa tider utsinat. Detta utsinande måste sannolikt sättas i sam- 

 manhang med den obetydliga fuktigheten under de af kontinentalt kli- 

 mat karakteriserade perioderna i det BLVTT-SERNANDKR'ska schemat. 

 Vid Skultorp (Västergötland), där lagerföljden motsvarar nästan hela 

 den postglaciala tiden, har J. M. HuLTH i tuffen funnit humusränder, 

 som han anser uppkomna under de boreala och subboreala perioderna. 



' L. vox Post, 1. c. 



* t. ex. i Norrlands torfmcssar. Sv. Mosskulturfören. Tidskr. 1901, p. 141. 

 ■■' J. M. Hllth. Über einige Kalkturte aus Westergötland. Hull. ot the Gcol. 

 Instit. of Upsala. \'ol. I\', pp. 98 — 106. 



