OM VEGETATIONEN PA VÄNERNS SANDSTRÄNDER 22/ 



Agrostis stoloitifcia \ . iiiaritiiiia och Jiduiis laniprocarpiis, hvilka for- 

 öfrigt äfven kunna fcirckomma ])a nnxket fuktiga lokaler. Den förra 

 utgör pä ch-lika ställen en mycket påfallande företeelse med sina frän 

 ett centrum at alla håll utstrålande, tunna, fina, bladiga, rödviolett 

 anlupna, mer ån meterlani^a (anda till 2,5 m. enligt RauxkI/KR ') ofvan- 

 jordsutlöpare, som kunna sia rot \itl nodi och ut\cckla n)-a skott, j-ji- 

 ligt Wakmin«; "' år detta gräs formationsljildande ä »Sandmarskerna» 

 vid Danmarks kuster och har där alldeles samma ut.seende som å Vä- 

 nerns stränder. (Se afbiklningarna 1. c. fig. 89 och 90, p. 167 — 168.) 

 Jiiuciis lamprocarpiis är en m)xket vanlig växt å våta sandstränder, 

 stundom ui)])träder den rent af formationsbildande. Af\en den far i 

 synnerhet pä mycket fuktig mark på underlaget krypande och rot- 

 slående ofvanjordsutlöpare ehuru betydligt kortare än den föregående 

 (1 till ett ])ar dm. långa). Dessa få ett egendomligt utseende därigenom, 

 att de ofta bli nnxket tjocka och de ihåliga bladen liksom uppblåsta, 

 sä att de vid ett hastigt påseende ge intr)xk af att vara succulenta, 

 som åtskilliga andra sandstrandsväxter. 



Dessa växter bana genom sin förmåga att binda sanden \-äg för 

 en ' del andra såsom t. ex. Alisuia plafitago, Alopcciinis fiilviis. Aji- 

 t//y//is riiliuraiia. som här får mycket köttiga blatl och ofta blir så 

 godt som fullständigt glatt, Carcx Ocdcii, Drosera longifolia, Drosera 

 roiiiJidifolia, Leoniodo7i auiminialis. Lotus cornicjilatus f. crassifoUiis, 

 Lycopodium iinuidatum, Lythnim salicaria. Mentlia palustris. Myriea 

 gale, Natiinhurgia t/iyrsl/lora med långa, mycket sköra utlöpare, Pedi- 

 ciilaris palustris. Poteutilla auseriua. Radiola liiutidcs. Sagiua uodosa. 

 Triglochin palustre, som får m\xket långa och fina, greniga underjords- 

 utlöpare, hvilka i spetsen bli lökformigt uppsvällda, / 'crouica scutellata. 

 På sådan mark kan Scirpus palustris ganska länge bibehålla sig, den 

 försvinner dock så småningom, när marken blir fastare. Hos dess ut- 

 löpare kan man här m\xket ofta iakttaga s. k. »Lokkedannelse» ^ — ut- 

 löparne träda upp of\'an jord, bilda en mer eller mindre hög båge i 

 luften och borra sig så ned igen. Dylika bildningar har jag äfven 

 iakttagit hos Scirpus acicularis. Småningom blir på dylika lokaler ve- 

 getationen allt tätare; växternas affallsprodukter bilda nnlla, som färgar 

 sanden gråaktig. .Slutformationcn torde ofta bli en vanlig strandäng. 



' De danske Blonistcrplanters Naturhist., p. 594. 

 * Dansk Plantevaskst, I, p. 166. 

 ■'' R.\l-\ki.i;r, 1. c. p. 432. 



